Постанова

Іменем України

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 449/1226/16-ц

провадження № 61-28936св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Надра України»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

третя особа - Дочірнє підприємство «Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року у складі судді Борняк Р. О. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року у складі колегії суддів: Cтрус Л. Б., Левика Я. А., Шандри М. М. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія» «Надра України» до ОСОБА_1 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» про визнання факту нанесення ОСОБА_1 моральної шкоди та відшкодування такої в розмірі 1 грн,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія» «Надра України» (далі - ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України») звернулося з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації юридичної особи в якому просили визнати такими, що не відповідають дійсності та порочать ділову репутацію ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України», відомості, які викладені в засобах масової інформації та мережі «Інтернет» а також зобов`язати ОСОБА_1 відомості, які викладені в засобах масової інформації, що не відповідають дійсності та порочать ділову репутацію ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України», спростувати шляхом опублікування спростування, протягом десяти днів після вступу рішення в законну силу.

У січні 2017 року позивач змінив предмет позову та просив визнати факт нанесення ОСОБА_1 моральної шкоди ПАТ «Національній акціонерній компанії «Надра України» та стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Національної акціонерної компанії «Надра України» моральну шкоду в розмірі 1 грн.

Короткий зміст рішення суду першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року в позові відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України» відхилено, а рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 залишено без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, апеляційний суд погодився з його висновками стосовно того, що вина відповідача у поширенні в засобах масової інформації негативної інформації про позивача відсутня.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У вересні 2017 року представник ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України» - адвокат Пономаренко А. Є. подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просила рішення судів першої та апеляційної інстанцій скасувати, а у справі ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України» мотивована тим, що місцевий суд відмовляючи у задоволенні позову помилково постався на статті 130, 132 та 134 КЗпП України, які застосуванню до даних правовідносин не підлягають.

Доводом касаційної скарги є також те, що, на думку представника заявника, поширення негативної інформації це саме і є моральна шкода, а не спосіб її нанесення. В цьому випадку моральна шкода є прямим наслідком дій відповідача, які полягали у скоєнні злочину, а не у поширенні або не у поширенні інформації.

Узагальнені доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У жовтні 2017 рокудо Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ надійшли заперечення на касаційну скаргу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Надра України» від ОСОБА_1 в яких відповідач просить залишити касаційну скаргу без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість, а оскаржувані судові рішення без змін. Вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли до правильних висновків про відмову у задоволенні позову.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Перемишлянського районного суду Львівської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

22 травня 2018 року справу № 449/1226/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно наказу від 26 січня 2015 року № 6-к та посадової інструкції, встановлено, що ОСОБА_1 з 26 січня 2015 року працює на посаді заступника директора геології та інвестиційної діяльності ДП «Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія».

Відповідно до вироку Галицького районного суду м. Львова від 01 листопада 2016 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 369-2 КК України, вирок набрав законної сили.

Згідно огляду веб-сторінок в мережі інтернет: 1) Сайту Українські реалії; 2) Сайту Верховенства права; 3) Ліга новин; 4) Сайту on -line.ua ;5) інформаційного порталу м. Дніпро та роздруківок цих сторінок, що наявні в матеріалах справи, встановлено розголос в засобах масової інформації вчинення злочину ОСОБА_1 , як заступника директора геології та інвестиційної діяльності ДП « Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої' статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом статей 22, 1166 ЦК України відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить завдання шкоди, протиправну поведінку заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, вину. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Згідно положень статті 57 ЦПК України, 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною першою статті 10 ЦПК України, 2004 року, визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статті 60 ЦПК України, 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, враховуючи вказані норми матеріального права, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не надано беззаперечних доказів спричинення відповідачем моральної шкоди позивачу.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду, визначених статтею 400 ЦПК України, згідно з якою установлення фактичних обставин у справі, дослідження доказів і надання їм правової оцінки не належить до компетенції касаційного суду.

При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду - без змін, оскільки такі судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400,401,416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Надра України» залишити без задоволення.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 08 серпня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко

В. С. Висоцька

І. М. Фаловська