Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/3141/18
Провадження №: 2/332/64/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 листопада 2019 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Ковтун В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності позивача за правилами спрощеного провадження.
Представник відповідача - адвокат Будовська Н.В. в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог банку, посилаючись на те, що позовні вимоги банком не доведені, належні докази щодо отримання відповідачем декількох кредитних карток суду надані не були, банком пропущений строк позовної давності, тому просила в задоволенні позову відмовити, надала суду також письмову заяву про застосування строків позовної давності (а.с.192).
Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають частковому задоволенню, з нижченаведених підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 08.07.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № б/н, відповідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк» (а.с.9).
АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.
Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с.5-8).
Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов`язання за даним договором.
Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Але, що стосується позовних вимог про стягнення штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 838,25 грн. - штраф ( процентна складова), та пені в сумі 5965,56 грн. суд вважає, що в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню з нижченаведених підстав.
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
До таких же висновків дійшов Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014р. по справі № 6-24цс14.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно наданої банком інформації, відповідач здійснив останній платіж по кредиту 26.10.2016р,. що підтверджується Розрахунком заборгованості (а.с.7).
Відповідно до ч.1 ст.254 ЦК України строк, обчислюваний роками, спливає у відповідні місяць і число останнього року цього строку, а коли він обчислюється місяцями, то у відповідне число останнього місяця строку.
По цій справі позивач звернувся до суду 24.09.2018р., що підтверджується вхідним штампом на позові (а.с.2), отже річний строк позовної давності, встановлений ст.258 ЦК України, по вимогам банку щодо неустойки (штрафу) та пені минув. Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
Про застосування строку цієї позовної даності представник відповідача надав письмову заяву (а.с.192).
З урахуванням викладених обставин суд вважає за необхідне застосувати правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України по справі № 6-103цс14, стосовно того, що поновлення дії договору щоразу після закінчення його дії на новий такий же строк на невизначену кількість разів призводить до того, що її закінчення може ніколи не настати. Проте договір не може породжувати невизначеність стосовно строку його дії, оскільки передбачений момент виконання зобов`язання конкретний термін, який є закінченням строку дії договору.
Що стосується заперечень представника відповідача щодо неотримання картки відповідачем суд зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було підписано анкету-заяву та отримано кредитну картку «Універсальна 55 днів», у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження видачі кредитної картки позивач надав довідку, з якої вбачається номер, дата її видачі та строк дії. На підтвердження вручення кредитної картки позивач надав також фото відповідача з продуктом Банку - кредитною карткою (а.с.170оборот, 171, 179).
При оформленні кредиту заява на отримання кредиту підписується повнолітнім дієздатним особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомленій з Умовами та Припилами надання банківських послуг та Тарифами. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір).
Згідно з умовами договору користуватися кредитною карткою можливо тільки у випадку введення ПІН коду, який відповідно до умов Договору відомий лише Клієнту.
Згідно виписки по рахунку відповідача, доданої позивачем, наявні операції по зняттю коштів, що є підтвердженням отримання кредитних коштів саме Відповідачем (а.с.171оборот 178).
Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту України від 12.04.12 р, № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання відповідної операції та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.
У зазначені виписці відображаються всі операції за картковим рахунком відповідача, в тому числі і встановлений кредитний ліміт, зняття грошових коштів відповідачем та погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.171оборот 178).
Отже, вказані обставини спростовують заперечення представника відповідача щодо неотримання картки відповідачем.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 141, 258-273 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В задоволенні інших позовних вимог акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» понесені судові витрати в сумі 1092 грн. 44 коп. судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення виготовлено 22 листопада 2019 року.
Суддя Р.В. Сінєльнік