Провадження № 2/750/2331/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2019 року м. Чернігів
Деснянський районний суд міста Чернігова в складі:
судді Карапута Л.В.,
секретаря Пишенко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
11.09.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи сповіщалася в установленому законом порядку.
Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
Судом установлено, що позивач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24.08.1998 року за № 98/235 (а.с. 8).
Рішенням суду від 14.05.2019 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 10).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 7400 від 30.07.2019 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с. 11).

Згідно акту Комунального підприємства «ЖЕК-10» від 21.06.2019 року відповідач зареєстрована у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає у зв`язку зі зміною місця проживання (а.с. 12).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_2 раніше проживала за адресою: АДРЕСА_1 , але приблизно півтора роки тому, коли вона гуляла на вулиці біля свого будинку зі своєю внучкою, то бачила як ОСОБА_2 разом зі своїм батьком виносила речі з спірної квартири в причіп. Також повідомила, що позивач перешкод у проживанні у спірній квартирі відповідачу не чинив.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила факт того, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі більше двох років. Зазначила, що вона ніколи не бачила, щоб відповідач приїздила до спірної квартири, вона з нею у дружніх відносинах не була.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла.

Оскільки інше не встановлено чинним законом, договором, на підставі якого встановлено сервітут, відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім`ї права користування помешканням.

Відповідно до п.1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

У зв'язку з цим суд приходить до висновку, що є достатні правові підстави для виправданого, тобто законного втручання у гарантоване ст. 8 Конвенції право кожного на повагу до свого житла для визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що вимоги позивача обґрунтовані, законні та підлягають задоволенню.

Оскільки позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 та звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 81, 141, 264, 265, 273, 280, 281, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Суддя Л.В. Карапута