РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року

м. Рівне

Справа № 2-2288/09

Провадження № 22-ц/4815/1420/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Бондаренко Н. В., Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання Ковальчук Л. В.

учасники справи:

стягувач Акціонерне товариство «Укрінбанк» в особі Рівненської філії АТ «Укрінбанк»,

боржник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа державний виконавець Рівненського міського відділу державної

виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у

Рівненській області Кирилюк Надія Михайлівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Поліщук Ольги Василівни на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2017 року у складі судді Бердія М. А., постановлену в м. Рівне, дата складання повного тексту ухвали невідома,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2017 року подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кирилюк Надії Михайлівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України задоволено повністю. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобов`язань.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та обґрунтована тим, що з боку божника за виконавчим провадженням ОСОБА_2 має місце ухилення від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, за невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, представник ОСОБА_1 адвокат Поліщук О. В. оскаржила її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що на виконанні у Рівненському МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області перебуває виконавче провадження №33343825 з примусового виконання виконавчого листа №2/3491 від 30.09.2009 року про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «Укрінбанк» заборгованості в розмірі 491356 грн. 24 коп., судового збору в розмірі 1700 грн. та ІТЗ 30 грн. 13.05.2017 року державний виконавець звернувся до суду із подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобов`язань. Зазначає, що суд розглянув справу без участі державного виконавця, що дає підстави вважати, що суд не досліджував матеріали виконавчого провадження і взяв до уваги лише твердження державного виконавця, що зазначені в поданні, безпідставно обмеживши ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон. Суд не звернув уваги на те, що постановою державного виконавця від 13.02.2013 року звернуто стягнення на доходи ОСОБА_1 та проведено щомісячне утримання з усіх видів заробітку, що належать до виплати боржнику в розмірі 20% від заробітку до повного стягнення заборгованості. В ухвалі зазначено, що на даний час заборгованість по виконавчому документу частково погашена в сумі 14703 грн. 75 коп., також ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором реалізовано заставне майно на суму 104000 грн. та перераховано на рахунок стягувача для погашення заборгованості. Крім того, 29.05.2012 року державним виконавцем було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 , а саме 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 , що надає змогу державному виконавцю звернути стягнення на дане майно, для забезпечення виконання рішення суду. Вважає, що державним виконавцем не були вжиті всі заходи примусового виконання рішення та не доведено, що іншим способом окрім обмеження у праві виїзду боржника за кордон забезпечити виконання рішення не є можливим. Боржник не ухиляється від виконання своїх боргових зобов`язань, що підтверджується довідкою № 412 від 16.09.2019 року виданою ТОВ «Агро-Р» (місце роботи боржника), згідно якої вбачається, що станом на серпень 2019 року із заробітної плати ОСОБА_1 на виконання судового рішення стягнуто 32668 грн. 11 коп. Із цих підстав просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу Рівненський МВДВС ГТУЮ у Рівненській області вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу безпідставною, тому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що на виконанні у Рівненському міському відділі Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3491 від 30.09.2009 року Рівненського міського суду Рівненської області про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь АТ «Укрінбанк» заборгованості в сумі 491 346,24 грн. та судового збору в сумі 1 700,00 грн. та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Постановою державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 33343825 від 11 липня 2012 року ОСОБА_1 надано семиденний строк з дня отримання даної постанови для самостійного виконання виконавчого документа.

Боржник в наданий для самостійного виконання строк рішення суду не виконала.

13 лютого 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату. На даний час заборгованість по виконавчому документу частково погашена в сумі 14 703,75 грн.

19 березня 2013 року в рахунок погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_1 реалізовано заставне майно на суму 104 000,00 грн. та перераховано в рахунок погашення заборгованості.

Згідно Інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1 зареєстровано 1/6 частини квартири АДРЕСА_2 , на яку накладено арешт постановою державного виконавця Ясько Д.В. від 29.05.2012 року.

21 березня 2017 року від представника стягувача до Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області надійшла заява про звернення до Рівненського міського суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання боржником своїх зобов`язань.

Звертаючись із поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , державний виконавець обґрунтовував свою вимогу наявністю в останньої невиконаних зобов`язань, що в силу ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» є підставою для тимчасового обмеження її о у праві виїзду за межі держави.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, положення ст. 441 ЦПК України передбачають, що така ознака, як ухилення боржника від виконання рішення є обов`язковою для вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Подання державного виконавця не містить конкретних доказів на підтвердження факту ухилення ОСОБА_1 боржника від виконання зобов`язань по виконанню рішення суду.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну» та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 12 ч.6 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Попри те, що на даний час боржником не вчинено добровільних дій, спрямованих на виконання виконавчого документа, і зобов`язання, покладені на неї судовим рішенням, не виконані, відсутні будь-які докази, які вказували б на те, що з її боку має місце ухилення від виконання своїх зобов`язань по виконанню судового рішення.

Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, вказаного в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

У зв`язку з наведеним, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що державним виконавцем при зверненні з поданням про обмеження виїзду особи за межі України не надано доказів наявності дій з боку ОСОБА_1 що свідчать про ухилення її від виконання рішення суду, а відтак таке подання не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Поліщук Ольги Василівни задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 травня 2017 року скасувати.

У задоволенні подання державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Кирилюк Надії Михайлівни про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Гордійчук С. О. підпис Бондаренко Н. В.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.