УХВАЛА

05 серпня 2019 року

м. Київ

справа №569/8314/14-ц

провадження № 61-14096ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2019 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання договору кредиту №377КЗ від 16 листопада 2007 року,

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 18 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ " Укрсоцбанк" заборгованість за кредитом у 119 187,52 грн. У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині відмови в задоволенні зустрічного позову внаслідок спливу строку позовної давності та в цій частині ухвалено нове про відмову у задоволенні позову за безпідставністю.

Ухвалою вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 січня 2015 року рішення Рівненського апеляційного суду Рівненської області від 18 червня 2014 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року, уточнені позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ "Укрсоцбанк" заборгованість за кредитом у сумі 49499,61 грн., заборгованість за відсотками у сумі 41610,40 грн. а всього 91110,01 грн. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24 квітня 2019 року ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 19 серпня 2015 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2019 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 червня 2015 року в частині задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 20 594,74 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість в сумі 68 386,53 грн.

15 липня 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2019 року, в якій просить суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк».

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум у розмірі 1921 грн.

З рішення суду першої інстанції вбачається, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача грошових коштів, ціна позову за яким в загальному обсязі з урахуванням уточнень становила 144 861,36 грн заборгованості за кредитним договором

Станом на 1 січня 2019 року сума позовних вимог не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100), а відтак зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу,

слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної

скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Враховуючи вищенаведене, скаржник подав касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, яке не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, а відтак у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Рівненського апеляційного суду від 25 червня 2019 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про розірвання договору кредиту №377КЗ від 16 листопада 2007 року.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш