Справа № 342/149/19
Провадження № 22-ц/4808/1321/19
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Мелінишин Г.П., Девляшевського В.А.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника Семенівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІ ступенів- дошкільний навчальний заклад» Тиніва І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Городенківської районної державної адміністрації, Семенівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІ ступенів- дошкільний навчальний заклад» Городенківської районної ради Івано-Франківської області про визнання наказу та запису в трудовій книжці про часткове звільнення позивача з роботи незаконним, стягнення невиплаченої заробітної плати з моменту її невиплати за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Городенківського районного суду від 04 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Гайдич Р. М. у м.Городенка,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відділу освіти Городенківської районної державної адміністрації, Семенівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІ ступенів- дошкільний навчальний заклад» Городенківської районної ради Івано-Франківської області про визнання наказу та запису в трудовій книжці про часткове звільнення її з роботи незаконним, стягнення невиплаченої заробітньої плати.

Позовні вимоги, які уточнені 15.08.2019 мотивовані тим, що вона з 1999 року перебувала у трудових відносинах з Семенівським навчально-виховним комплексом «загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Городенківської районної ради Івано-Франківської області, працювала на посаді 0,25 ставки прибиральниці та сторожа - 0,5 ставки. Наказом №19-к від 04 вересня 2018 року звільнена з посади сторожа Семенівського НВК І-ІІ ступенів у зв`язку з скороченням штату працівників. З посади прибиральниці її не звільняли, що підтверджується записом в трудовій книжці. Тобто її звільнили з роботи тільки частково. Вказує, що заробітню плату за посаду прибиральниці їй не виплачується, запис про звільнення з посади прибиральниці не вносився. Посилаючись на те, що часткове звільнення не передбачено законодавством, просить визнати незаконним наказ по Семенівському навчально-виховникчому комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад Городенківської районної ради Івано-Франківської області від 04 вересня 2018 року та запису №7 від 04 вересня 2018 року в трудовій книжці ОСОБА_1 про часткове звільнення її з посади сторожа, стягнути заробітню плату за час вимушеного прогул в сумі 51897,72 грн за період з 05 вересня 2018 року по 04 вересня 2019 року.

Рішенням Городенківського районного суду від 04 вересня 2019 року позов задоволено частково.

Визнано наказ Семенівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Городенківської районної ради Івано-Франківської області від 04.09.2018р. та запис 7 від 04.09.2018 в трудовій книжці ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_1 з роботи сторожа - незаконним.

Стягнуто з Семенівського навчально-виховного комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступнів - дошкільний навчальний заклад» Городенківської районної ради Івано-Франківської області судовий збір в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позову в частині стягнення заробітньої плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що виразилось у неповному з`ясуванні судом усіх обставин справи та аналізі поданих нею доказів. Зокрема, апелянт вказує на те, що запис в трудовій книжці ОСОБА_1 спростовують висновок, що вона звільнена з посади прибиральниці. До роботи в Сенівському НВК не допускалась, тому фактично з 05 вересня 2018 року перебувала у вимушеному прогулі. Таким чином підлягає виплата заробітня плата за час вимушеного прогулу пов`язаного з незаконним звільненням з роботи.

Представник Семенівського навчально-виховникчого комплексу «Загальноосвітня школа І-ІІ ступенів» - дошкільний навчальний заклад Городенківської районної ради доводи апеляційної скарги заперечив. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

ОСОБА_1 чи її представник у судове засідання не з`явились, хоч у встановленому законом порядку повідомлені про час та місце розгляду справи, що відповідно ч. 2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про частково задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що керівником Семенівського НВК не було виконано вимог по належному дотриманні норм законодавства при звільненні ОСОБА_1 з посади сторожа 04.09.2018 року, оскільки з часу винесення попередження про можливе звільнення з посади сторожа ОСОБА_1 ним не було запропоновано позивачу будь-якої вакантної посади в Семенівському НВК. У зв`язку із чим суд прийшов до переконання, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити в частині визнання незаконним наказу про звільнення та запису в трудовій книжці. Враховуючи, що позивач не ставить вимоги в позові про поновлення на попередній роботі та, що позивачем не доведено того, що вона продовжувала працювати протягом 2017-2018 навчального року на посаді сторожа (повна ставка) і прибиральниці на 0,25 ставки, як і не доведено в якому розмірі вона отримувала зарплату на протязі 2017-2018 навчального року на посаді прибиральниці. Також не підтверджено, що після 04.09.2018 року вона виконувала роботу сторожа чи прибиральниці та, що її не допустили до виконання обов`язків на даній посаді, чи не здійснили виплати зарплати за виконану роботу прибиральниці чи сторожа після 04.09.2018 року, тому суд прийшов до переконання, що слід відмовити в задоволенні позову в частині про стягнення грошових коштів за вимушений прогул як в безпідставній.

Висновок суду не повністю відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного громадянина на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений статтею 5-1 КЗпП України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Судом встановлено, що з 01 вересня 1999 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Семенківською ЗОШ -ІІ ступенів (а.с.5-8).

Семенківська ЗОШ -ІІ ступенів реорганізована в Семенівський навчально-виховний комплекс «загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Городенківської районної ради Івано-Франківської області

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Порядок вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці та порядок врахування переважного права працівника на залишення на роботі визначено у статтях 42, 49-2, 43 КЗпП України.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

Згідно з ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно з наказом №57/01 від 08 червня 2018 року в.о. директора НВК Куцика М.І. попереджено про наступне звільнення, яке відбудеться в серпні 2018 року у зв`язку з впорядкуванням штатних одиниць, про що ОСОБА_1 не було повідомлено (а.с. 50, зворот).

Наказом в.о. директора НВК Куцик М.І. №19-к від 04 вересня 2018 року ОСОБА_1 звільнена з посади сторожа Семенівського НВК І-ІІ ст у зв`язку з скороченням штату працівників (а.с. 48).

Відповідно до ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. Згідно п. 3 ч. 2 цієї статті при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" містяться роз`яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Ураховуючи наведене, судом першої інстанції вірно визнано незаконним наказ в.о. директора НВК Куцик М.І. №19-к від 04 вересня 2018 року про звільнення ОСОБА_1 з посади сторожа Семенівського НВК І-ІІ ст у зв`язку з скороченням штату працівників, оскільки представником відповідача не подано належних та допустимих доказів про звільнення позивача з роботи з дотриманням вимог встановлених п. 1 ст. 40 КЗпП України ч. 1 ст. 42 та ст.49-2 КЗпП України.

Рішення Городенківського районного суду від 04 вересня 2019 року представником Семенівського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа І-ІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад» Городенківської районної ради чи відділом освіти Городенківської районної адміністрації не оскаржується, тому відповідно ст.367 ЦПК України в частині задоволення позову не перевіряється.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення невиплаченої заробітньої плати за час вимушеного прогулу, слід виходити з наступного.

За правилами частини другої статті 235 КЗпП України при ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 N 100 (далі - Порядок).

З урахуванням цих норм, зокрема абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Оскільки звільнення ОСОБА_1 відбулося 04 вересня 2018 року, середня заробітна плата позивача повинна обчислюватися виходячи з виплат, отриманих ним за попередні два місяці роботи, а саме за липень та серпень 2018 року.

Так, абзацом третім пункту 2 розділу II Порядку обчислення середньої заробітної плати встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана ця виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати).

Виходячи із довідки про доходи ОСОБА_1 за два останні місяці роботи перед звільненням, яка оформлена у вставленому порядку, середньомісячний заробіток позивача складає: (4 254,28 (липень 22 дні) + 4395,35 грн (серпень 22 дні) = 8649,63 грн / 44 робочий день = 198,58 грн.

Оскільки час вимушеного прогулу відбулося 05 вересня 2018 року по 04 вересня 2019 року, то середній заробіток за час вимушеного прогулу становитиме суму у розмірі 51 897,72 грн (4324, 81 грн х 12 місяці = розмірі 51 897,72 грн).

За таких обставин, рішенням Городенківського районного суду від 04 вересня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відділу освіти Городенківської районної державної адміністрації 51 897,72 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу слід скасувати та задовольнити позов ОСОБА_1 .

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина шоста статті 141 ЦПК України).

У разі задоволення позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини заявлених до нього позовних вимог, якщо цього відповідача також не звільнено від сплати судового збору.

Оскільки позивач на користь якого ухвалено рішення звільнений від сплати судового збору, то судові витрати у розмірі 518 грн, пропорційно задоволеного позову, слід стягнути з відділу освіти Городенківської районної державної адміністрації в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Городенківського районного суду від 04 вересня 2019 року в чатині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Відділу освіти Городенківської районної державної адміністрації 51 897,72 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу скасувати.

Ухвалити у цій частині нове рішення.

Стягнути Відділу освіти Городенківської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 51 897,72 грн (п`ятдесят одну тисячу вісімсот дев`яносто сім гривень 72 коп.) грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу 05 вересня 2018 року по 04 вересня 2019 року.

Стягнути з Відділу освіти Городенківської районної державної адміністрації Фонду до Державного бюджету України судовий збір у сумі 518 грн.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст 26 листопада 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк Г.П.Мелінишин

В.А.Девляшевський