ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6221/19 Справа № 212/7239/17 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз»

на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», третя особа Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що є побутовим споживачем природного газу, а саме споживає газ для приготування їжі за об`єктом споживання квартира АДРЕСА_1 . Розподіл природного газу відповідач здійснює відповідно до «Типового договору розподілу природного газу», затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) № 5498 від 30.09.2015 р., фактом згоди приєднання до якого відповідно до п. 1.3 був сплачений рахунок оператора ГРМ та споживання природного газу. Крім того він є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зокрема на користування природним газом у розмірі 100%. Нарахування за спожитий природний газ до 01.12.2016 р. здійснювались згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203 по формулі 7,1 m3 х 6,879 грн х 2 особи = 97 грн 68 коп. на 2 осіб, що підтверджує довідка ПАТ «Криворіжгаз» про фінансовий стан від 27.07.2017 р.

З 29 серпня 2016 року у будинку АДРЕСА_2 представником відповідача був встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу та з дня введення його в експлуатацію 01.12.2016 р. обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу (за відсутності у споживача індивідуального лічильника газу) визначаються пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщені. Після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу та здійснення за ним нарахування, обсяги спожитого природного газу за його квартирою АДРЕСА_3 збільшились з 14,20 m3 на 19,68 m3, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання.

Враховуючи викладене вважає незаконними дії відповідача щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку замість індивідуального, такими що порушують Закон України «Про захист прав споживачів», Типовий договір розподілу природного газу (постанова НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015), Кодекс газорозподільних систем (постанова НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015), оскільки ПАТ «Криворіжгаз» поставив у нерівне становище його як побутового споживача цього будинку перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків в м. Кривий Ріг, в яких оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу.

Крім того, ПАТ «Криворіжгаз» не встановивши власника багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , не взявши до уваги ні листів ТОВ «Житлокомцентр» від 28.03.2017 № 330 та від 19.09.2017 № 1052, ні роз`яснень вимог Закону № 417-VIII щодо форми власності в багатоквартирному будинку, в порушення вимог Типового договору на засадних газопроводах будинку здійснили монтаж приладу обліку з метою комерційного обліку природного газу.

У зв`язку із вищезазначеним, позивач просив визнати незаконними дії відповідача щодо встановлення під`їзного вузла обліку природного газу на зовнішньому (фасадному) газопроводі зовнішньої стіни будинку буд. АДРЕСА_2 , з метою комерційного обліку; зобов`язати відповідача здійснити перерахунок об`ємів споживання природного газу по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 з 01 грудня 2016 року, відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 203 від 23.03.2016 року, а також зобов`язати відповідача у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1 комерційний вузол обліку.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» задоволено частково.

Визнано незаконними дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу в будинку АДРЕСА_2 .

Зобов`язано ПАТ «Криворіжгаз» здійснити перерахунок спожитого природного газу, відповідно до норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників по об`єкту споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 за період з 01.12.2016 року по день ухвалення рішення суду, тобто до 05.04.2019 року.

Зобов`язано Публічне акціонерне товариство «Криворіжгаз» у відповідності до вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити індивідуальний лічильник обліку газу (комерційний вузол обліку) по об`єкту побутового споживача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач - ПАТ «Криворіжгаз» звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права в частині задоволення позовних вимог, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог є незаконним, необґрунтованим, оскільки позивач забезпечений, згідно вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильником газу, а саме встановленим загальнобудинковим приладом обліку.

Позивач правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, передбаченим положеннями ст.360 ЦПК України, не скористався.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири за адресою АДРЕСА_4 ( а.с.15), а також побутовим споживачем природного газу відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу», а саме споживає газ з метою приготування їжі (а.с.12).

Позивач є інвалідом ІІІ групи і має пілги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни (а.с.11) .

03 серпня 2017 року ПАТ «Криворіжгаз» надано відповідь на звернення ОСОБА_1 з приводу встановлення індивідуального лічильника газу, в якому серед іншого зазначено, що 29.08.2016 року в будинку АДРЕСА_2 встановлений загальнобудинковий вузол обліку газу, з дня введення його в експлуатацію 01.12.2016 року обсяги спожитого мешканцями будинку природного газу визначаються згідно Постанови КМУ від 16.05.2002 року № 620. Квартира АДРЕСА_3 вказаного будинку обладнана газовою плитою, в ній зареєстровано дві особи, які користуються пільгою в розмірі 100% зниження оплати за використаний природний газ на затверджену пільгову норму, яка складає 7,1 куб.м. газу на одну особу на місяць. У разі споживання газу понад встановленої норми, сплачувати слід додатково за надлишки спожитого природного газу. Фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку АДРЕСА_2 за кошти Товариства не передбачено. Зазначено, що в разі незгоди власника квартири розрахуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу ( вузол обліку) окремо на квартиру ( будинок) за власні кошти. Вказано, що встановлення будинкового вузла обліку, в тому числі витрати на проектування, монтаж, здійснюється за кошти сторони, яка ініціювала встановлення такого вузла обліку (а.с.13).

Нарахування за спожитий природний газ ОСОБА_1 до 01 грудня 2016 року здійснювались згідно норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203 по формулі по формулі 7,1 m3 х 6,879 грн х 2 особи = 97 грн 68 коп. на 2 осіб, що підтверджує довідка ПАТ «Криворіжгаз» про фінансовий стан від 27.07.2017р. Після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу, обсяги спожитого природного газу в квартирі позивача збільшились з 14.20 м3 до 19,68 м3, що потягло за собою зміну сум нарахування за послуги газопостачання, яку не покриває пільга (а.с.12).

Постановою НКРЕКП № 547 від 31.03.2016 року затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування, згідно п.3.3.426 Додатку визначено витрати на встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу, зокрема в будинку АДРЕСА_2 в розмірі 28,5 тис.грн (а.с.51).

Як вбачається з Акту від 29.08.2016 року представниками ПАТ «Криворіжгаз» у відсутності представників споживача здійснено опломбування вузла обліку газу, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25).

Згідно Акту розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін між Оператором ГРМ та споживачем від 2017 року (точна дата відсутня), ПАТ «Криворіжгаз» визначило межі балансової належності в т. « АДРЕСА_5 АДРЕСА_2 , згідно схеми (а.с.23-24), проте вказаний документ не підписано іншою стороною ТОВ «Житлокомцентр».

Як вбачається з листа ПАТ «Криворіжгаз» 22.02.2017 року було направлено директору ТОВ «Житлокомцентр» для розгляду та підписання проекти договорів: Договору щодо зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла облік, а також Договору про забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового (загальнобудинкового) ВОГ (а.с.21).

Листом від 28.03.2017 року ТОВ «Житлокомцентр» повідомило ПАТ «Криворіжгаз» про відсутність правових підстав для підписання договрів, оскільки ТОВ «Житлокомцентр» не є балансоутримувачем та власником будинку АДРЕСА_2 , якими є лише власники квартир багатоквартирного будинку на праві спільної сумісної власності відповідно до вимог.382 ЦК України ( а.с.19-20).

Листом начальника управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради за № 6444/13 від 25.09.2017 року повідомлено, що багатоквартирні житлові будинки, в яких приватизовано хоч 1 квартиру, перебувають у спільній сумісній власності. Управління благоустрою та житлової політики виконкому міської ради не приймало участь у прийнятті в експлуатацію загально будинкового приладу газу, встановленого за адресою: АДРЕСА_2 та не укладало договір з ПАТ «Криворіжгаз» договори на монтаж та зняття показань (а.с.16).

ПАТ «Криворіжгаз» є Оператором ГРМ.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Позивач є споживачем природного газу, а відповідач - Оператором ГРМ, виконавцем комунальної послуги, спрямованої на задоволення потреби фізичної особи у забезпеченні газопостачанням.

Відповідно до пунктів 1.1-1.3 Типового договору, цей договір є публічним, перебуває у загальному доступі і розміщений на офіційному сайті ПАТ «Криворіжгаз» (https://kr.104.ua/ua/services/pidkljuchiti-gaz/distribution-terms/id/tipovij-dogovir-rozpodilu-prirodnogo-gazu-15701), регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Умови договору однакові для всіх споживачів України.

ОСОБА_1 приєднався до вказаного Типового договору, оскільки щомісячно споживає природний газ та сплачуює рахунки за спожитий природний газ.

Відповідно до п.5.2. Типового договору та п.1 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом ГРС та цим Договором.

Відповідно до положень п.1 глави 5 розділу ІІІ Кодексу межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між оператором газорозподільних систем та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ).

Пунктом 2 глави 5 розділу ІІІ Кодексу встановлено, що межа балансової належності визначається за ознаками права власності на газові мережі чи окремі її елементи. Межа експлуатаційної відповідальності встановлюється на межі балансової належності, але за домовленістю сторін може не збігатися з межею балансової належності, про що має бути зазначено в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до п.12.7 розділу ХІІ Типового договору, складений сторонами акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін є невід`ємною частиною цього договору.

Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування (Постанова НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015).

Позивач у справі є побутовим споживачем природного газу та одним із власників квартир, розташованих в будинку АДРЕСА_2 .

Відповідно до п.3.2 Типового договору приймання-передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбуваються на межі балансової належності об`єкта Споживача.

Отже, фактичний об`єм розподіленого природного газу по об`єкту побутового споживача визначається за допомогою лічильника газу, який встановлюється на межі балансової належності об`єкта споживача.

Відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму спожитого газу за об`єктом побутових споживачів будинку АДРЕСА_2 , які використовують газ тільки для приготування їжі та не забезпечені приладами обліку газу, визначається за нормами споживання.

Відповідно до п.10 глави 2 розділу Х Кодексу ГРС установлення лічильників газу побутовим споживачам здійснюється відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Згідно ст. 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 21 грудня 2017 року) та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 01 січня 2021 року.

Відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС, якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ (що підтверджується актом про порушення, складеним відповідно до вимог глави 5 розділу ХІ цього Кодексу), фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними об`ємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору, побутовому споживачу ОСОБА_1 , який не забезпечений приладом обліку газу, до 01 січня 2021 року для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по його квартирі, на межі балансової належності, якою є територіально відокремлюючі стіни квартири, ПАТ «Криворіжгаз» повинно встановити індивідуальний (квартирний) лічильник газу, а в разі відмови від встановлення квартирного лічильника газу припинити газопостачання з 01.01.2021 року. Оскільки позивач як побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений індивідуальним лічильником газу, фактичний об`єм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по об`єкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання відповідно до п.3 глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС.

Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, позивач ОСОБА_1 не відмовлявся від встановлення індивідуального лічильнику газу, а навпаки в 2017 році звертався до ПАТ «Криворіжгаз» за його встановленням, що свідчить про відсутність порушень з боку позивача як споживача послуг.

Відповідно до п.п.3,4 ч. 1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору.

Встановлення ПАТ «Криворіжгаз» загальнобудинкового приладу обліку природного газу на буд. АДРЕСА_2 ставить у нерівне становище побутових споживачів цього будинку перед іншими побутовими споживачами багатоквартирних будинків у Дніпропетровській області, в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, оскільки приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктам побутових споживачів (квартирах), а за будинком, чим порушуються умови Типового договору та Закону України «Про захист прав споживачів»

Крім того, відповідно до п.1 Тимчасового положення про порядок розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку встановлюються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 р. № 618, які поширюються на суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з постачання та транспортування природного газу розподільними мережами, споживачів газу, крім населення, суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з проектування, налагоджування вузлів обліку газу, а також з розроблення та виготовлення засобів вимірювальної техніки, які призначені для використання на вузлах обліку газу.

Таким чином, вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку не поширюються на населення, що також підтверджується відсутністю в Тимчасовому положенні такого суб`єкта , як побутові споживачі (населення).

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»: балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку.

Отже, власником (балансоутримувачем) багатоквартирного будинку є фізична або юридична особа, якій одноособово належить право володіння, користування та розпоряджання багатоквартирним будинком.

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 не має єдиного одноосібного власника (балансоутримувача), оскільки даний будинок як цілісність є спільною власністю власників квартир та приміщень цього будинку, тобто управління здійснюється співвласниками відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Таким чином, за відсутності одноособового балансоутримувача (власника) багатоквартирного будинку не можливо застосувати положення п.1 глави 5 розділу ІХ Кодексу ГРС, адже співвласникам даного багатоквартирного будинку, які є побутовими споживачами (населенням), по їх об`єктах встановлюються індивідуальні (квартирні) лічильники газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та глави 4 розділу ІХ Кодексу ГРС.

Тимчасове положення та Кодекс ГРС не може суперечити Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який регулює забезпечення комерційного обліку для населення та не передбачає встановлення зазначеній категорії загальнобудинкових приладів обліку.

Встановивши вищезазначені обставини та керуючись ст.ст.8, 24 Конституції України, ст.ст. 3, 15, 16, 526, 626, 629, 655 ЦК України, ст.ст.5, 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.1, 2, 3, 6, 14, 19, 20, 21, 30 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.3, 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим в частині задоволення позовних вимог, оскільки позивач забезпечений згідно вимог Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лічильником газу, а саме встановленим загальнобудинковим приладом обліку, не заслуговують на увагу, оскільки відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачу суперечить вимогам законодавства, порушує його права. З урахуванням вимог статті 5 Закону України «Про захист прав споживачів», статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» волевиявлення позивача на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним.

Посилання в апеляційній скарзі на помилковість висновків суду щодо встановлення індивідуального лічильника, не заслуговують на увагу, як не обгрунтовані, оскільки задоволення вимог позивача буде відповідати державній політиці у сфері житлово-комунальних послуг, забезпечить раціональне використання ресурсів та рівні можливості для позивача з отримання послуги по газопостачанню; встановлення позивачу індивідуального лічильника забезпечить оплату ним саме того об`єму газу, який ним спожитий, що буде відповідати такому завданню цивільного законодавства, як справедливість.

Вирішуючи питання про те, за чий рахунок повинно проводитися фінансування робіт з оснащення лічильниками газу, суд першої інстанції правильно керувався частиною першою статті 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», згідно з якою фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що саме на відповідача покладений обов`язок встановлення лічильників газу, лише він повинен вживати заходів щодо залучення інших джерел фінансування цих робіт і покладання такого обов`язку на споживачів є неправомірним. Разом з тим, відповідач не вживав жодних заходів для фінансування таких робіт за рахунок будь-якого бюджету.

Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року справа № 214/2435/17 (провадження № 14-347 цс 18).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд дійшов помилкового висновку про незаконність встановлення загальнобудинкового вузла обліку, оскільки з моменту опломбування Оператором ГРМ загальнобудинкового вузла обліку газу та складання акту приймання загальнобудинкового вузла обліку газу в експлуатацію, зазначений вузол обліку стає комерційним та з цього моменту по ньому можуть проводитись комерційні розрахунки за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки такі дії відповідада, без згоди позивача по справі на встановлення загальнобудинкового вузла обліку, вчиненні з порушенням положень Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС, Типового договору розподілу природного газу.

Доводи апеляційної скарги про те, що право позивача, як споживача, на забезпечення та встановлення лічильника природного газу за рахунок суб`єкта господарювання, що здійснює розподіл природного газу не порушено, безпідставні та спростовуються вищевказаними встановленими судом першої інстанції обставинами та нормами права, які вірно застосовані, та узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від20 лютого 2019 року у справі № 212/5712/17 (провадження № 61-116 св 19).

Таким чином, доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена.

Передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Згідно ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем в зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 квітня 2019 року в оскаржуваній частинізалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова