Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Київ

справа № 694/172/16-ц

провадження № 61-20952св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Журавель В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа - Гарант»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа - Гарант» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2016 року у складі судді Кравченко Т. М. та на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року у складі колегії суддів: Карпенко О. В., Василенко Л. І., Нерушак Л. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа - Гарант» (далі - ТДВ СК «Альфа - Гарант»), третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 03 січня 2015 року з вини водія ОСОБА_2 , який керував автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сталася ДТП, внаслідок якої він згідно з висновком судово-медичної експертизи від 20 березня 2015 року № 491, отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад його здоров`я.

Вироком Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України(далі - КК України).

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0596796, код страховика № 132, зі строком дії до 05 серпня 2015 року.

02 жовтня 2015 року він надав ТДВ СК «Альфа-Гарант» всі необхідні документи для отримання страхового відшкодування, проте страхове відшкодування йому виплачено не було.

Посилаючись на наведене, позивач просив суд стягнути з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на його користь в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю внаслідок ДТП, у зв`язку з лікуванням - 21 990,32 грн та в рахунок відшкодування моральної шкоди - 1 099,00 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь ОСОБА_1 21 990,32 грн в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого внаслідок ДТП та 1 099,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ТДВ «Альфа-Гарант» на користь позивача понесені ним судові витрати на правову допомогу в сумі 1 500,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив із того, що відповідно до полісу цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів цивільна відповідальність ОСОБА_2 , який керував транспортним засобом, застрахована у ТДВ СК «Альфа - Гарант», а отже остання зобов`язана відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу внаслідок ДТП.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТДВ СК «Альфа - Гарант» подало касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та змінити рішення суду першої інстанції, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, стягнути з ТДВ СК «Альфа - Гарант» на користь позивача 11 802,44 грн - страхове відшкодування, пов`язане з лікуванням потерпілого, та 590,12 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, вирішуючи спір не врахували, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження визначеного ним, у заявлених позовних вимогах, розміру заподіяної шкоди.

Крім того, суди не надали належної правової оцінки поясненням ТДВ СК «Альфа - Гарант», не дослідили всіх обставин, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, що призвело до порушення норм процесуального права.

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 22 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ТЗВ СК «Альфа - Гарант», третя особа - ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, та витребувано зі Звенигородського районного суду Черкаської області зазначену справу.

У травні 2018 року вказану справу передано до Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 02 липня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 286 КК України.

Згідно вироку в результаті ДТП, яка сталася 03 січня 2015 року з вини ОСОБА_2 , що керував автомобілем «Renault Kangoo», реєстраційний номер НОМЕР_1 , потерпілий ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Після отриманих травм внаслідок ДТП, ОСОБА_1 перебував на лікуванні у Звенигородській ЦРЛ та КЗ Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня». Всі лікарські засоби, які були необхідні для лікування, були придбані за власні кошти ОСОБА_1 , що підтверджується епікризом № 37 та повідомленням від 10 серпня 2016 року № 1642.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0596796, код страховика № 132, укладеним 06 серпня 2014 року і дійсним до 05 серпня 2015 року, відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, 100 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 50 000,00 грн.

02 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування та надав документи, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для здійснення страхового відшкодування.

ТДВ СК «Альфа-Гарант» страхове відшкодування позивачу не виплатила.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Наведені в касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першоюстатті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 зазначеного Закону, шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа - зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно з положеннями статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обгрунтовані витрати, повязані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоровя, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого (частина третя статті 9 ЗаконуУкраїни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином страховик відшкодовує потерпілому вартість матеріального збитку в межах ліміту відповідальності.

Суди встановили, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант», страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, 100 000,00 грн згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ/0596796.

Входячи з наданих позивачем належних та допустимих доказів, що підтверджують понесені ним та документально обґрунтовані витрати на лікування, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, в межах заявлених позивачем вимог, вважав, що стягненню з ТДВ СК «Альфа-Гарант» на користь позивача підлягає 21 990,32 грн.

Згідно з вимогами статті 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (стаття 23 ЦК України).

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходячи з того, що позивач у зв`язку із отриманими внаслідок ДТП травмами проходив тривалий курс лікування у різних лікувальних закладах, зазнав суттєвих моральних страждань, пов`язаних із погіршенням стану здоров`я та необхідністю його довготривалого відновлення, внаслідок чого були порушені нормальні життєві зв'язки позивача і він потребував додаткових зусиль для відновлення попереднього стану, з урахуванням розумності і справедливості, дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 1 099,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин, суд першої інстанції, з висновком якого подився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судових рішень, а зводяться до оцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів щодо їх оцінки, а також містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх спростували.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів згідно з положеннями статті 400 ЦПК України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

За правилами статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги та залишення без змін рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2016 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року, оскільки судові рішення є законними та обґрунтованими.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії «Альфа -Гарант» залишити без задоволення.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 26 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 16 грудня 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Журавель

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук