РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Кучиної Н.Г.

з участю: секретаря судового засідання - Ющук О.С.,

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу № 569/11208/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності та зменшивши позовні вимоги, просить суд, стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на його користь 164 560 (сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп. грошової компенсації, як Ѕ частки вартості автомобілів марки Volkswagen Jetta, 2008 року випуску та SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, які являлися їх спільною сумісною власністю та були відчуженні відповідачкою ОСОБА_4 без його на те згоди. Крім того, просить суд стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на його користь усі понесені ним судові витрати пов`язані з розглядом даної справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 (тринадцять тисяч) грн. 00 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 03 вересня 2004 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2017 року шлюб між ними було розірвано.

За час шлюбу, а саме в березні 2016 року, сторонами у справі, спільно був придбаний автомобіль Volkswagen Jetta, 2008 року випуску, який був зареєстрований на відповідачку, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також за час шлюбу, сторонами було придбано ще один автомобіль марки SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, який 28.04.2016 року також був зареєстрований на відповідачку, державний номерний знак НОМЕР_2 .

08 лютого 2017 року, в той час, коли позивач перебував на заробітках в республіці Польща, відповідач ОСОБА_4 , ще перебуваючи з ним в офіційних шлюбних відносинах, самовільно, без його на те згоди продала зазначений автомобіль Volkswagen Jetta, 2008 року випуску невідомій особі, а кошти виручені від продажу автомобіля присвоїла особисто собі.

Під час чергового від`їзду позивача за кордон, відповідачка 30.05.2017 року, через ТзОВ «М.В.Л. Груп» ( комісіонера), самостійно, без згоди позивача, також продала і зазначений вище автомобіль SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

На той час відповідач вже звернулася до суду з позовом до позивача про розлучення, а тому виручені за продаж автомобіля кошти також привласнила особисто собі.

На будь-які вимоги позивача про повернення частини коштів з продажу зазначених автомобілів, відповідачка категорично відмовляла позивачу, відтак, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Рівненського міського суду від 06 вересня 2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою Рівненського міського суду від 22 березня 2019 року було вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_4 нерухоме майно, а саме: на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстроване 30.10.2006 року за відповідачкою ОСОБА_4 .

Відповідач у встановлені судом строки подала до суду відзив, вказавши, що позовні вимоги не визнає, оскільки зазначене позивачем майно фактично відсутнє та у неї не перебуває, а відтак вважає, що законні підстави для стягнення з неї грошових коштів в рахунок компенсації частки вартості автомобілів відсутні.

Ухвалою Рівненського міського суду від 11 квітня 2019 року по вищевказаній справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Ухвалою Рівненського міського суду від 20 травня 2019 року відновлено провадження, оскільки представник позивач клопотав про зміну питань, поставлених на вирішення судової авто товарознавчої експертизи, призначеної ухвалою Рівненського міського суду від 11.04.2019 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 20.05.2019 року змінено питання, які поставлені на вирішення експертизи, ухвалою Рівненського міського суду від 11.04.2019 року.

Ухвалою Рівненського міського суду від 08 липня 2019 року відновлено провадження, оскільки 05 липня 2019 року на адресу Рівненського міського суду надійшли матеріали цивільної справи № 569/11208/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, з висновком експерта № 3.3.Т-48/19 від 04.06.2019 року за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи.

Ухвалою Рівненського міського суду від 20.11.2019 року позовні вимоги в частині поділу в натурі майна набутого ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_4 в період шлюбу та виділення ОСОБА_3 у власність наступне майно:

1.Кавовий апарат «SAEKO», вартістю 2000 грн.

2.Телевізор LSD «Samsung», 32 дюйми, вартістю 5000 грн.

3.Телевізор «LG», 15 дюймів, вартістю 1000 грн.

4.Витяжка «PYRAMIDA» нержавійка та купольне скло, вартістю 3000 грн.

5.Ноутбук «LENOVO», вартістю 4000 грн.

6. Шкіряний розкладний диван та два шкіряні крісла, вартістю 25 000 грн., всього на загальну суму 40 000, 00 грн. залишено без розгляду за заявою позивача ОСОБА_3 .

Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вказавши, що його права та інтереси у справі буде представляти адвокат Шмайхель А.А.

Представнк позивача в судовому засіданні позовні вимоги свого довірителя підтримав та просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, оскільки вважає, що спірні автомобілі Volkswagen Jetta, 2008 року випуску та SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску були придбані його довірителькою за її особисті кошти, виручені з продажу автомобіля OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_3 , який був її особистим майном, так як був придбаний лише за кошти її матері ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що автомобіль "OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_3 був придбаний за її особисті кошти на ім`я її дочки ОСОБА_4 .

Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення сторін, допитавши свідка ОСОБА_6 , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 03 вересня 2004 року між позивачем ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 30 червня 2017 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 11.07.2017 року.

В судовому засіданні встановлено, що під час перебування у шлюбі було придбано автомобільVolkswagen Jetta, 2008 року випуску, який був зареєстрований на відповідачку, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Також за час шлюбу, було придбано ще один автомобіль марки SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, який 28.04.2016 року також був зареєстрований на відповідачку, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Факт придбання сторонами у справі за час шлюбу зазначених транспортних засобів відповідачкою повністю підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області № 31/17-4454 від 17.12.2018 р., яка знаходиться в матеріалах справи, а також не заперечується і представником відповідача ОСОБА_4 .

Згідно статті 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У ст.372 ЦК України зазначено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Стаття 70 СК України, визначає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Стаття 71 СК України визначено, що майно яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Згідно п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.

Згідно із ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності.

Не заслуговують на увагу суду твердження представника відповідача про те, що спірні автомобілі Volkswagen Jetta, 2008 року випуску та SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску були придбані відповідачем за її особисті кошти, виручені з продажу автомобіля OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_3 , який, як вона вважає, був її особистим майном, так як був придбаний лише за кошти її матері ОСОБА_6 , з огляду на таке.

Факт придбання автомобіля OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_3 за час шлюбу з відповідачем і його відчуження жодним чином не заперечується позивачем, проте заперечуються обставини його придбання та відчуження.

Представник позивача стверджував, що дійсно в 2011 році, за допомогою матері відповідача - ОСОБА_6 , сторонами в Італії був придбаний автомобіль OPEL VIVARO вартістю 6 500 Євро. Кошти на придбання зазначеного автомобіля були частково надані матір`ю відповідача, як безповоротна допомога для їх сім`ї, а частково зібрані позивачем з власних доходів.

З оглянутих в судовому засіданні, наданих представником відповідача копії документів (з перекладом), а саме: копія витягу з кореспондентського рахунку ОСОБА_6 за 31.08.2011р. ТОВ «Ощадний Банк Феррара», копія банківського чеку № -01 від 10.08.2011 р. та копія рахунку ТОВ «Онлі кар 1» на суму 13000 Євро для ОСОБА_4 № 81000112/81 від 10.08.2011 р. вбачається, що оплату автомобіля OPEL VIVARO, д.н.з. НОМЕР_3 здійснювала відповідачка ОСОБА_4 , однак ніяким чином не підтверджується той факт, що остання придбала вказаний автомобіль виключно за свої особисті кошти, чи частково подаровані кошти матір`ю ОСОБА_4 , а не за кошти спільного сімейного бюджету.

Доводи представника відповідача, що вказаний автомобіль OPEL VIVARO був придбаний матір`ю ОСОБА_6 є особистою власністю відповідача ОСОБА_4 не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь - які допустимі докази про дарування чи коштів, чи автомобіля особисто відповідачці ОСОБА_4 .

Показання свідка ОСОБА_6 про надання коштів для своєї доньки для придбання автомобіля не є належними доказами, які б доводили. що кошти на придбання автомобіля були подаровані ОСОБА_4 .

Крім того, судом не здобуто та стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами те, що спірні автомобілі Volkswagen Jetta, 2008 року випуску та SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску були придбані відповідачем за особисті кошти виручені з продажу автомобіля OPEL VIVARO.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що спірні автомобілі Volkswagen Jetta, 2008 року випуску та SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 були придбані під час перебування сторін у шлюбі та за їх спільні кошти, а отже є спільною сумісною власністю подружжя.

Так, стороною відповідача суду не було надано належних, допустимих, переконливих доказів у обґрунтування своїх заперечень в розумінні ст.ст. 76, 81 ЦПК України.

Крім того, з оглянутої в судовому засіданні виписки Пенсійного фонду України про доходи позивача від 27.09.2018 року, згідно якої, протягом останніх 5-ти років позивач мав офіційний дохід.

Відповідно до правової позиції ВСУ у Постанові пленуму ВСУ у справі №6-1109цс15 від 16.12.2015 року, №6-37цс13 від 15.05.2013 року основою майнових прав відносин подружжя є положення про те, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловіку та дружину на праві спільної сумісною власності, незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна сумісна власність двох і більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб"єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім"ї, є їхньою спільно сумісно власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

В судовому засіданні встановлено, що 08 лютого 2017 року, відповідач ОСОБА_4 , ще перебуваючи з ОСОБА_3 в офіційних шлюбних відносинах, без його на те згоди продала автомобіль Volkswagen Jetta, 2008 року випуску.

Судом також встановлено, що відповідач 30.05.2017 року, через ТзОВ «М.В.Л. Груп» ( комісіонера), самостійно, без згоди позивача, ще перебуваючи з ОСОБА_3 в офіційних шлюбних відносинах також продала автомобіль SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Факт відчуження транспортних засобів відповідачем підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Рівненській області № 31/17-4454 від 17.12.2018 р., яка знаходиться в матеріалах справи, а також не заперечується і представником відповідача.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що представник відповідача не заперечив той факт, що кошти від продажу вказаних автомобілів відповідач залишила лише собі. Представником відповідача не надано до суду жодних доказів того, що виручені з продажу автомобілів кошти були потрачені нею за час шлюбу в інтересах чи на потреби сім`ї.

У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі, що узгоджується з висновком Верховного Суду у справі № 726/2165/15-ц (постанова від 21.03.2018 р.).

Згідно правового висновку ВСУ викладеного в постанові від 12.10.2016 р. у справі № 6-1587цс16, за статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Так, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 відчужила спірні транспортні засобі під час перебування у шлюбі з позивачем ОСОБА_3 без його на те письмової згоди.

Відповідачем ОСОБА_4 було подано до суду ряд доказів, серед яких було надано копію звіту №22/19 від 19.02.2019 року про оцінку автомобіля SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску та копію звіту № 22/19 від 19.02.2019 року про оцінку автомобіля Volkswagen Jetta, 2008 року випуску.

Вказані докази повністю суперечили наданими позивачем звітами про оцінку вказаних транспортних засобів, складених ТОВ «ВКФ Спарта», відповідно до договорів про незалежну оцінку №TZ180423-002 та №TZ 180423-003 від 23.04.2018 року, а відтак за клопотанням позивача судом було призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу для визначення дійсної ринкової вартості спірних транспортних засобів, відповідно до висновку експерта Рівненського науково-дослідного експерно-криміналістичного центру МВС № 3.3.Т-48/19 від 04.06.2019 середня ринкова ціна автомобіля Volkswagen Jetta, 2008 року випуску на даний час, становить 169 820,00 грн. та автомобіля SKODA FABIA Хетчбек-В, 2011 року випуску - 159 300,00 грн.

Визначаючись із розміром коштів, отриманих за продаж транспортних засобів, що належать сторонам на праві спільної сумісної власності, суд враховує положення ч. 1 ст. 70 СК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні не встановлено, а сторонами не надано доказів про наявну домовленість між ними щодо поділу коштів, отриманих від продажу транспортних засобів.

За наведеного суд приходить до висновку, що кошти, отримані від продажу транспортних засобів, ОСОБА_4 належать сторонам на праві спільної сумісної власності та є рівними і кожна зі сторін має рівні права на них.

Суд, враховуючи викладені обставини та пріоритет реального поділу грошових коштів, дійшов висновку, що у порядку поділу майна подружжя є доцільним поділити кошти, набуті сторонами за продаж автомобілів, які були придбані за час шлюбу, стягнувши з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 164 560 ( сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят грн) грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобілів марки " Фольксваген Джетта" 2008 року випуску та " Шкода Фабіа" Хетчбек, 2011 року випуску.

Крім того, позивач також просить суд стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, які складаються із сплаченого ним судового збору та витрат, пов"язаних із розглядом справи, а саме із сплатою за надання юридичних послуг.

При вирішенні вказаних вимог позивача суд застосовує такі норми права.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

15.06.2018 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги.

Згідно з актом виконаних робіт від 21 жовтня 2019 року адвокат надав, а клієнт прийняв професійну правничу допомогу відповідно до договору б/н про надання правової допомоги від 15.06.2018 року, на яку адвокат витратив 31 год, що становить 13000 грн.

Стаття 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137 ЦПК України).

Проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу при розгляді справи в суді, суд приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правової допомоги б/н від 15.06.2018 року, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт та вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, які позивач поніс підлягають до задоволення.

Сума судових витрат, які позивач сплатив у зв`язку із розглядом справи складається із витрат на правничу допомогу в сумі 13000 грн. та судового збору 1645,00 грн.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню 1645 ( одна тисяча шістсот сорок п`ять) грн - сплаченого судового збору та 13000 ( тринадцять тисяч ) грн- понесених витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст.258,259,264,265,268,273,352,354 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 164 560 ( сто шістдесят чотири тисячі п`ятсот шістдесят грн) грошової компенсації, як 1/2 частки вартості автомобілів марки " Фольксваген Джетта" 2008 року випуску та " Шкода Фабіа" Хетчбек, 2011 року випуску.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1645 ( одна тисяча шістсот сорок п`ять) грн - сплаченого судового збору

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 13000 ( тринадцять тисяч ) грн- понесених витрат на правничу допомогу

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКП НОМЕР_4 , АДРЕСА_2

Відповідач - ОСОБА_4 , РНОКП НОМЕР_5 ,

АДРЕСА_3 Суддя Н .Г . Кучина