Єдиний унікальний номер 235/1288/19 Номер провадження 22-ц/804/1943/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 235/1288/19 за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час виконання державних обов`язків за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17 травня 2019 року (суддя Рибкін О.А., повний текст рішення складено 17 травня 2019 року),

в с т а н о в и в :

22 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час виконання державних обов`язків, посилаючись на те, що з відповідачем він перебуває у трудових відносинах з 2001 року та працює машиністом підземних установок. Згідно Закону України «Про судоустрій та статус суддів» він є присяжним у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області та протягом 2018 року він виконував покладену на нього державну функцію зі здійснення правосуддя при розгляді кримінальних та цивільних справ у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області. Окремі дати коли він виконував функції присяжного у суді припадали на його робочий час, а саме: 13.03.2018, 12.04.2018, 10.05.2018, 29.05.2018, 14.06.2018, 15.06.2018, 03.07.2018, 09.08.2018, 18.09.2018, 26.09.2018, 11.10.2018, 12.10.2018, 06.11.2018, 28.11.2018 та 04.12.2018. За ці дати відповідач оплату середнього заробітку йому не здійснював. Вважає, що дії відповідача суперечать Кодексу законів України про працю, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», тому просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому середній заробіток за час виконання державних обов`язків присяжного у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області у вище вказані дні.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 17 травня 2019 року позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час виконання державних обов`язків задоволено частково.

Зобов`язано приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» нарахувати та виплати ОСОБА_1 середній заробіток за час виконання державних обов`язків присяжного у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області за: 13.03.2018, 12.04.2018, 10.05.2018, 29.05.2018, 14.06.2018, 15.06.2018, 03.07.2018, 09.08.2018, 18.09.2018, 11.10.2018, 12.10.2018, 06.11.2018, 28.11.2018, 04.12.2018.

У задоволенні позовних вимог про зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час виконання державних обов`язків присяжного у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області за 26.09.2018 відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» на користь держави судовий збір в сумі 768,40 грн.

З вказаним рішенням не погодився відповідач ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд безпідставно зобов`язав відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток, оскільки в зазначені вище дати, коли позивач виконував покладену на нього державну функцію зі здійснення правосуддя у Красноармійському міськрайонному суді Донецької області, припадали на його робочий час, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» згідно наказів звільняло позивача від роботи зі збереженням його місця роботи. При цьому середній заробіток за ним не зберігався, оскільки народні засідателі і присяжні, якщо вони працюють, на час виконання ними обов`язків у суді мають право на винагороду, виходячи із розміру середньомісячного заробітку, але не меншого, ніж посадовий оклад судді відповідного суду, ця винагорода виплачується за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскільки суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши надані учасниками справи докази з додержанням норм матеріального та процесуального права, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що предметом апеляційного оскарження є рішення суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, наведені у відзиві обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 03 липня 2001 року працював на різних посадах в приватному акціонерному товаристві «Шахтоуправління «Покровське», з 15 квітня 2008 року працює машиністом підземних установок 4 розряду з повним робочим днем у шахті, тобто знаходиться у трудових відносинах з відповідачем (а.с. 5-6).

Згідно довідки Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 5-5 від 21 лютого 2019 року ОСОБА_1 є присяжним Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на період 2017-2020 роки на підставі рішення Покровської міської ради № 7/30-7 від 24 лютого 2017 року (а.с.7).

Згідно довідок Красноарміського міськрайонного суду Донецької області ОСОБА_1 приймав участь у судових засіданнях в якості присяжного в Красноармійському міськрайонному суді Донецької області, зокрема: 13.03.2018, 12.04.2018, 10.05.2018, 29.05.2018, 14.06.2018, 15.06.2018, 03.07.2018, 09.08.2018, 18.09.2018, 26.09.2018, 11.10.2018, 12.10.2018, 06.11.2018, 28.11.2018, 04.12.2018 (а.с.8, 50-52).

Згідно довідки приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» від 13 травня 2019 року ОСОБА_1 за графіком мав працювати у першу зміну (з 07.00 год. до 15.00 год.) у такі дні: 13.03.2018, 12.04.2018, 10.05.2018, 29.05.2018, 14.06.2018, 15.06.2018, 03.07.2018, 09.08.2018, 18.09.2018, 11.10.2018, 12.10.2018, 06.11.2018, 28.11.2018, 04.12.2018. Згідно графіку 26.09.2018 у ОСОБА_1 був вихідний (а.с.48).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1 ст.119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків працівникам гарантується збереження середнього заробітку та відповідно до ч.2 ст.68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за присяжними на час виконання ними обов`язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом, тому коли позивач виконував обов`язки присяжного у суді в свої робочі дні, за ним має зберігатися його середній заробіток.

Між тим, такий висновок не відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини 1 статті 119 КЗпП України на час виконання державних або громадських обов`язків, якщо за чинним законодавством України ці обов`язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку.

Зазначена норма гарантує працівникам збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку на час виконання державних і громадських обов`язків. Але це правило не є нормою прямої дії.

Тобто, за присяжними на час виконання ними обов`язків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законом. Час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов`язків у суді не допускається.

Народним засідателям, присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода (частина 1 статті 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статті 63 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII присяжним є особа, яка у випадках, визначених процесуальним законом, та за її згодою вирішує справи у складі суду разом із суддею або залучається до здійснення правосуддя.

Згідно з частиною 1 статті 65 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» присяжним може бути громадянин України, який досяг тридцятирічного віку і постійно проживає на території, на яку поширюється юрисдикція відповідного окружного суду, якщо інше не визначено законом. Частиною 1 статті 67 зазначеного Закону передбачено, що суд залучає присяжних до здійснення правосуддя у порядку черговості на строк не більше одного місяця на рік, крім випадків, коли продовження цього строку зумовлено необхідністю закінчити розгляд справи, розпочатий за їхньою участю.

Нормами статті 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що присяжним за час виконання ними обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду з урахуванням фактично відпрацьованого часу в порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Присяжним відшкодовуються витрати на проїзд і наймання житла, а також виплачуються добові. Зазначені виплати здійснюються за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя територіальними управліннями Державної судової адміністрації України за рахунок коштів Державного бюджету України. За присяжними на час виконання ними обов`зків у суді за місцем основної роботи зберігаються всі гарантії та пільги, визначені законом. Час виконання присяжним обов`язків у суді зараховується до всіх видів трудового стажу. Звільнення присяжного з роботи або переведення на іншу роботу без його згоди під час виконання ним обов`язків у суді не допускається. На присяжних поширюються гарантії незалежності і недоторканності суддів, установлені законом, на час виконання ними обов`язків із здійснення правосуддя. За обґрунтованим клопотанням присяжного заходи безпеки щодо нього можуть уживатися і після закінчення виконання цих обов`язків.

Наказом Державної судової адміністрації України від 05 жовтня 2016 року №128 затверджено Порядок виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному за час виконання ним обов`язків у суді.

Цей Порядок визначає процедуру нарахування, виплати винагороди та відшкодування витрат, виплати добових присяжному відповідно до статті 68 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII.

Присяжному за час виконання ним обов`язків у суді виплачується винагорода, розрахована виходячи з посадового окладу судді місцевого суду (із застосуванням відповідного регіонального коефіцієнту) з урахуванням фактично відпрацьованого часу: у 2016 році - у порядку, визначеному положеннями Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року №2453-VI (зі змінами); з 2017 року - у порядку, визначеному статтею 135 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року №1402-VIII, з урахуванням пункту 24 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» цього закону.

Виплата винагороди присяжному за час виконання ним обов`язків у суді здійснюється відповідним територіальним управлінням Державної судової адміністрації України за рахунок коштів бюджетної програми на здійснення правосуддя на підставі письмової заяви присяжного.

Обґрунтовуючи необхідність проведення таких виплат саме за рахунок державних асигнувань, вбачається, що виконання функцій присяжного в суді є громадським обов`язком, а тому й винагорода повинна виплачуватись державою.

З аналізу зазначених норм законодавства суд не вбачає, що присяжний, який виконує свій обов`язок у суді, отримує заробітну плату за основним місцем роботи.

За таких обставин підстави для задоволення вимог про зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час виконання державних обов`язків відсутні, а тому рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Встановивши, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права, суд апеляційної інстанції скасовує рішення про зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час виконання державних обов`язків з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, то є підстави для зміни розподілу судових витрат.

За подання апеляційної скарги відповідач приватне акціонерне товариство «Шахтоуправління «Покровське» сплатив судовий збір в сумі 2881,50 грн. (а.с.61).

Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки апеляційна скарга задоволена, то витрати по сплаті судового збору повинні бути покладені на позивача. Однак ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, тому судові витрати, понесені приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» в сумі 2881,50 грн. мають компенсуватися за рахунок держави, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» задовольнити.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 17 травня 2019 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське» про зобов`язання нарахування та виплати середнього заробітку за час виконання державних обов`язків відмовити.

Судовий збір, сплачений приватним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське» при подачі апеляційної скарги, в сумі 2881,50 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді І.В. Кішкіна

А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 20 серпня 2019 року

Суддя-доповідач І.В.Кішкіна