Справа № 346/2178/15-ц
Провадження № 22-ц/4808/1349/19
Головуючий у 1 інстанції Калинюк О. П.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Мелінишин Г.П., Девляшевського В.А.

секретаря Турів О.М.

з участю ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2

стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 про визнання незаконною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження № 51911957 від 29.10.2018 року, винесеної державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Паращук М.В. за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 04 червня 2019 року, постановлену у складі судді Калинюк О. П. у м. Коломия,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась в суд з скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження № 51911957 від 29.10.2018 року, винесеної державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Паращук М.В.

Скарга мотивована тим, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року зобов`язано ОСОБА_1 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до державних будівельних та санітарних норм, а саме відокремити вказану добудову до квартири від будинку АДРЕСА_2 по цій же вулиці протипожежною стіною 1-го типу. На виконання рішення суду 02.08.2016 року Коломийським міськрайонним судом видано виконавчий лист. Державним виконавцем Паращук М.В. 11 серпня 2016 року відкрито виконавче провадження № 51911957. Однак, з моменту відкриття виконавчого провадження ОСОБА_5 не вчиняла дії для виконання рішення суду, що підтверджує залучений за ініціативою ОСОБА_3 судовий експерт ОСОБА_6 , який надавав висновки про невиконання боржником рішення суду. Крім того, згідно з висновком експерта Самулевича В.М. №30/з від 10.12.2018 року рішення суду на даний час не виконано. Таким чином, винесена постанова про закінчення виконавчого провадження є передчасною, просить визнати незаконною та скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 51911957 від 29.10.2018 року, винесену вказаним державним виконавцем.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04 червня 2019 року поновлено ОСОБА_3 процесуальний строк звернення до суду з даною скаргою.

Скаргу задоволено. Визнано незаконною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження № 51911957 від 29.10.2018 року, винесену державним виконавцем Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Паращук М.В., щодо примусового виконання виконавчого листа №346/2178/15 виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 02.08.2016 року про зобов`язання ОСОБА_1 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до державних будівельних та санітарних норм, а саме відокремити добудову до квартири АДРЕСА_2 по цій же вулиці протипожежною стіною 1-го типу.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що ОСОБА_3 не є стороною виконавчого провадження №51911957, а також не є іншою особою, яка передбачена ст. 447 ЦПК України, тому відсутні підстави розгляду скарги ОСОБА_3 по суті справи. Крім того, ним виконано в добровільному порядку рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року, яким зобов`язано його провести перебудову добудову квартири АДРЕСА_1 у відповідності до державних будівельних та санітарних норм. Так ним, відокремлено добудову до квартири АДРЕСА_1 АДРЕСА_2 протипожежного стіною 1-го типу. Державний виконавець з дотриманням вимог п.9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» закрив виконавче провадження, оскільки фактично виконано рішення в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити подану скаргу.

ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги заперечила. Ухвалу суду вважає законною та обґрунтованим, а тому просить залишити її без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення скарги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив з того, що примусове виконання виконавчого листа №346/2178/15, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 02.08.2016 року на виконання рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року про зобов`язання ОСОБА_1 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до державних будівельних та санітарних норм, а саме відокремити добудову до квартири АДРЕСА_2 по цій же вулиці протипожежною стіною 1-го типу не виконане. Подані докази з цього приводу є неналежними, так як відповідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження», судовий експерт ОСОБА_8 не залучалась до участі щодо виконання зазначеного рішення суду, тому не було підстав приймати до уваги складений висновок про виконання рішення суду.

Висновок суду відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14.07.2016 року зобов`язано ОСОБА_1 провести перебудову добудови до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до державних будівельних та санітарних норм, а саме відокремити добудову до квартири АДРЕСА_1 протипожежною стіною 1-го типу.

На виконання зазначеного рішення 02.08.2016 року Коломийським міськрайонним судом видано виконавчий лист.

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 51911957 від 11.08.2016 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с. 37).

Згідно з постановами від 19.08.2016 року та 29.08.2016 року державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу ДВС Паращук М.В. за повторне невиконання рішення суду накладено штраф на боржника ОСОБА_1 відповідно 170 грн. та 340 грн. (а.с. 34, 35).

Відповідно до актів вказаного державного виконавця від 19.08.2016 року та 29.08.2016 року встановлено, що рішення суду не виконано (а.с. 33, 36).

28.09.2016 року представник стягувача ОСОБА_3 зверталася до начальника вказаного відділу ДВС з клопотанням про залучення експерта ОСОБА_6 до проведення виконавчої дії , а 06.10.2016 року - з вимогою про залучення вказаного експерта (а.с. 31, 32).

Актом державного виконавця від 22.09.2016 року стверджується, що стягувач проти висновку про виконання рішення суду заперечувала, наполягала на залученні експерта (а.с. 30).

Постановами від 06.10.2016 року, 14.02.2017 року, 29.03.2017 року, 21.04.2017 року, 10.05.2017 року, 08.08.2017 року та про призначення експерта від 06.10.2016 року, 20.03.2017 року, 29.03.2017 року, 21.04.2017 року, 08.08.2017 року вказаним державним виконавцем призначено Максимчина А.Д. експертом з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, а також перевірку виконання рішення суду за участю експерта на 11.11.2016 року, 28.03.2017 року, 13.04.2017 року, 05.05.2017 року, 12.06.2017 року, 29.08.2017 року (а. с. 11, 12, 15, 17, 18, 20, 21, 23,24, 28, 29).

Згідно з актами вказаного державного виконавця від 28.03.2017 року, 13.04.2017 року, 29.08.2017 року експерт Максимчин А.Д. не прибув на виконання рішення суду (а.с.10, 19, 22).

Актом державного виконавця від 05.05.2017 року стверджується, що при виході на місце виконання встановлено, що протипожежна стіна 1-го типу відсутня, рішення суду не виконане, експертом визначено параметри будівництва протипожежної стіни (а.с. 16).

Відповідно висновку № 360 будівельно-технічної експертизи, складеного 19.06.2018 року судовим експертом СП «Західно-українського експертно-консультативного центру» Юзвенко Р.В., існуюча стіна, яка збудована власником квартири АДРЕСА_1 , між добудовою до цієї квартири та будинком АДРЕСА_2 по цій же вулиці , відповідно до п.п. 6.7 ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» відноситься до протипожежної самонесучої стіни І типу (а.с. 5-8).

Згідно з постановою про закінчення виконавчого провадження зазначеного державного виконавця від 29.10.2018 року виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа закінчено, оскільки згідно з вказаним висновком судового експерта № 360 від 19.06.2018 року рішення суду виконано в повному обсязі (а.с. 4).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецендентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані Законом України від 02.06.2016 року «Про виконавче провадження».

Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України «Про виконавче провадження». За змістом цієї норми державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії, зокрема, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача.

Згідно із статтею 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем.

Постановою про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні ВП №5191195 від 08 серпня 2017 року №24750 призначено ОСОБА_6 експертом з примусового виконання.

Разом з тим, висновок №360 від 19 червня 2018 року будівельно- технічної експертизи проведено ОСОБА_9 .

Таким чином, ухвалюючи рішення про задоволення скарги та скасовуючи постанови про закінчення виконавчого провадження, судом першої інстанції вірно враховано, що державним виконавцем не залучено експерта, який провів будівельно-технічну експертизу.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про виконання ОСОБА_1 рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 липня 2016 року про проведення перебудову добудови до квартири АДРЕСА_1 у відповідності до державних будівельних та санітарних норм в добровільному порядку, оскільки ним не подано належниж та допустимих доказів з цього приводу.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 04 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення.

Повний текст складений 20 листопада 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк Г.П.Мелінишин

В.А.Девляшевський