Справа № 302/1239/19
№ 2/302/332/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

20.11.2019 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

з участю: секретар с/з Гажук Н.В.,

представник позивача - адвокат Керита М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір`ї справу за позовом ОСОБА_1 до Колочавської сільської ради про визнання права власності на нежитлову будівлю в АДРЕСА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача - адвокат Керита М.В. звернулась до суду з даним позовом, який обгрунтувала так.

03.11.1992 між Колочавським заводом технологічного обладнання та Малим спільним підприємством "Колопром", керівником якого на той час був позивач, було укладено письмовий договір про передачу в оренду МСП "Колопром" магазину продуктів - Павільйону. В 1994 році МСТ "Колопром" було придбано цю будівлю павільйон у ДП "Колочавський завод технологічного обладнання" На підставі договору купівлі-продажу укладеного 25.03.1994 року між МСТ "Колопром" та позивачем ОСОБА_1 , останнім було придбано в рахунок заробітної плати магазин продуктів - павільйон, за адресою: АДРЕСА_1 та надано дозвіл на оформлення земельної ділянки під цим магазином продуктів та навколо нього на власне користування. Згідно довідки МСП "Колопром" від 09.10.1996 року позивач є дійсно власником магазину продуктів - павільйону, згідно статуту МСП "Колопром". Позивач та МСП "Колопром" вищевказаний договір купівлі продажу в нотаріальному порядку не оформляли. За цих підстав позивач не може належним чином оформити право власності на нежитлову будівлю магазин продуктів - павільйон, оскільки Колочавський завод технологічного обладнання і МСП "Колопром" виключені з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Після ліквідації МСТ "Колопром" будівля павільйону обліковується в сільській раді за позивачем. Земельна ділянка призначена для обслуговування нежитлової будівлі, за адресою АДРЕСА_1 , не приватизована, в оренду не передана. У 2013-2015 роках питання належності нежитлової будівлі павільйону оспорювалося колишнім зятем позивача - ОСОБА_2 , однак постановою Міжгірського районного суду від 26.02.2015 року (справа № 302/30/15-а) встановлено, що ОСОБА_1 є законним користувачем та володільцем вказаного об`єкта нерухомого майна. Оскільки позивач позбавлений можливості іншим шляхом (в позасудовому порядку) оформити право власності на вказане майно, то представник позивача керуючись ст. ст. 16, 321, 328 ЦК України, ст. 41, ст. 92 Конституції України, зважаючи на те, що придбана ОСОБА_1 будівля-павільйон не порушує права інших осіб та не порушує будівельні та пожежні норми і правила, просить визнати за позивачем право власності на вказане нерухоме майно.

Представник позивача - адвокат Керита М.В., заявлений позов підтримала., просить такий задовольнити. Додатково, на ствердження обставин зазначених у позові, подала суду докази, а саме: Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повідомлення про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Відповідач - представник Колочавської сільської ради Міжгірського району сільський голова Кливець Ю.В., подав суду відзив, в якому просить задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , підтвердив, що обставини наведені в позові відповідають дійсності. Отже, сторона відповідача заявлений позов визнав повністю.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які ніким не оспорюються.

Згідно договору № 7 від 25.03.1994 року укладеного в с.Колочава між МСТ "Колопром" та ОСОБА_1 , останній придбав у МСТ "Колопром" магазин продуктів (павільйон) торговою площею 22 м.кв. з складським приміщенням площею 7,5 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 в рахунок заробітної плати. Вартість магазину складає 43135, 00. Цим же договором визначено, що ОСОБА_3 має право на оформлення земельної ділянки під магазином та навколо нього на власне користування.

Згідно технічного паспорта виданого КП «Міжгірське БТІ» на нежитлову будівлю за адресою АДРЕСА_1 , приміщення нежитлової будівлі збудоване в 1974 році та має загальну площу 28,97 кв.м.. Приміщення уявляє собою одноповерхову будівлю, яка складається з торгового залу площею 20,91 кв.м. та складу площею 8,06 кв.м..

З висновку начальника відділу містобудування та архітектури від 03.10.2019 вбачається, що нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , розташована в межах населеного пункту с.Колочава на території Колочавської с/ради та затвердженого генплану, будівля не входить в зони обмежень та обтяжень містобудівного характеру, дана будівля являє собою 1-поверхову будівлю зведену в 1974 році минулого століття, фундамент-бутовий, стіни будинку - каркасні, обшиті дошкою, перекриття - дерев`яні балки, підлога - дощата, дах- азбестоцементні хвильові листи, загальний технічний стан будівлі задовільний. В плані забудови земельної ділянки грубих порушень діючих будівельних норм і правил не виявлено.

Згідно інформаційного листа від 12.01.2015 наданого Колочавською с/радою на запит адвоката Радь І.І., згідно даних погосподарськолї книги № 10 на 2011-2015 р.н., користувачем павільйону в АДРЕСА_1 , являється ОСОБА_1 , павільйону присвоєно адресний номер 31..

Згідно інформаційного листа Колочавської с/ради від 15.11.2019 № 186, наданого на запит суду, розпорядником земельної ділянки закріпленої за магазином продуктів-павільйоном, за адресою: АДРЕСА_1 (колишній власник магазину МСТ "Колопром") є ОСОБА_1 .. За цією земельною ділянкою закріплена площа 0,01 га відведена для будівництва та обслуговування нежитлової будівлі.

Із постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.02.2015, справа № 302/30/15-а (провадження 2-а/302/8/15) вбачається, що у задоволенні позову ОСОБА_2 до Колочавської с/ради про визнання неправомірною відмову Колочавської с/ради присвоїти адресний номер будівлі павільйону і зобов`язання вчинити ці дії з присвоєнням адресного номеру будівлі павільйону в АДРЕСА_2 , відмовлено. В цій справі судом встановлено, що законним користувачем та володільцем вказаного об`єкта нерухомого майна є ОСОБА_1 .. Постанова суду набрала законної сили 14 вересня 2015 року.

Отже, нежитлова будівля павільйон, за адресою в АДРЕСА_1 , яка обліковується за позивачем згідно погосподарського обліку в с.Колочава та договору купівлі-продажу № 7 від 25.03.1994 року, збудована в 1974 році як окреме господарське приміщення на земельній ділянці орієнтовною площею 0,01 га не порушує права суміжних землекористувачів, зведена без істотних порушень будівельно-технічних норм та правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Статтею 334 ч.1, ч.4 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Позивач не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за ним права власності на нежитлове приміщення павільйон та провести відповідну реєстрацію речового права на це майно, оскільки договір купівлі-продажу павільйону, що є предметом спору, укладений між позивачем та МСП "Колопром" нотаріально посвідчений не був, як це було передбачено діючим законодавством на час укладення договору ст. 47, ст. 224 ЦК УРСР. Однак, станом на час розгляду справи зміст договору купівлі-продажу № 7 від 25.03.1994 року сторонами та іншими особами не оспорюється і такий не визнаний нікчемним, відповідно до вимог цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Враховуючи, вищевикладене, відсутність заперечення з боку сторони відповідача, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення.

Стороною позивача не заявлено клопотання про стягнення чи повернення судових витрат по справі.

Керуючись ст.ст. 199, 200, 206 ч.4, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов задовольнити повністю.

Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на нежитлову будівлю в АДРЕСА_1 , загальною площею 28,97 кв.м.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Міжгірський районний суд Закарпатської області, відповідно до положень п. 15.5 ч. 1 розділу VII «Перехідні положення» ЦПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Повне рішення складено 27 листопада 2019 року.

Суддя: В. П. Кривка