Ухвала

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 313/1198/16-ц

провадження № 61-20865ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «Українська страхова група»), третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті»), про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 14 серпня 2013 року між ним та ПрАТ «СК «Українська страхова група» було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів. 14 вересня 2013 року під час перебування на стоянці перед супермаркетом «Епіцентр» у м. Запоріжжя по вул. Запорізька, 1А, його транспортний засіб був пошкоджений іншим автомобілем. У встановлені терміни він звернувся до страхової компанії з заявою про настання страхового випадку, однак листом від 11 листопада 2013 року відповідач повідомив про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Посилаючись на те, що відповідач безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, позивач просив суд стягнути з відповідача страхове відшкодування, пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати на загальну суму 75 273,70 грн, а також 55 490,24 грн збитків, завданих внаслідок неналежного виконання умов договору страхування.

Рішенням Веселівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Визнано неправомірною відмову ПрАТ «СК «Українська страхова група» у виплаті страхового відшкодування за Договором добровільного страхування автотранспортного засобу № 28-0199-РМ2-13-00554 від 14 серпня 2013 року,викладену у листі № 03/6570 від 11 листопада 2013 року.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь ОСОБА_1 24 404,18 грн суми страхового відшкодування, 8 930,40 грн пені за прострочення оплати, 38 059,86 грн втрат від інфляції, 3 879,26 грн три відсотки річних, 55 490,24 грн збитків від неналежного виконання умов договору страхування.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У листопаді 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ПрАТ «СК «Українська страхова група» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у даній справі становить 130 763,94 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн*100=192 100 грн).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Верховним судом не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Разом із тим, Касаційний цивільний суд вважає, що наведені скаржником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, а також, що заявник позбавлений можливості спростувати обставини, встановлені оскарженими рішеннями, при розгляді іншої справи.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи у цій справі є передбачуваним, судовий спір було розглянуто судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом

1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» на рішення Веселівського районного суду Запорізької області від 22 травня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 29 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група», третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживача та стягнення страхового відшкодування.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко