Житомирський апеляційний суд
Справа №278/1486/19 Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 54 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді: Талько О.Б.

суддів: Шевчук А.М., Коломієць О.С.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу №278/1486/19 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Житомирське лісове господарство" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2019 року, постановлене під головуванням судді Грубіяна Є.О.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що, отримавши у жовтні 2018 року інформацію ДФС України про суми виплачених йому доходів, він дізнався про нарахування йому ДП «Житомирське лісове господарство» протягом 2010-2011 років заробітної плати у розмірі 12371 грн. 53 коп., яку відповідач не виплатив.

Оскільки такі дії суперечать вимогам трудового законодавства та порушують його права, позивач просив стягнути із ДП « Житомирське лісове господарство» на свою користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 12371 грн. 53 коп., а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

Зокрема, зазначає, що відповідач не надав належних доказів на підтвердження факту виплати йому заробітної плати протягом вказаного періоду.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначив, що долучені до матеріалів справи відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків містять інформацію не лише про суми нарахованих позивачеві доходів, а й вказують про виплату йому зазначених коштів та утримання податків.

Заробітна плата була виплачена ОСОБА_1 у передбачені трудовим законодавством строки, протягом тривалого періоду після звільнення позивач не порушував питання щодо виплати йому заборгованості, що, в свою чергу, зайвий раз вказує на безпідставність позовних вимог. На даний час підприємство позбавлене можливості надати розрахункові відомості, оскільки вони знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали апеляційну скаргу. При цьому, позивач пояснив, що протягом 2010-2011 років виконував певну роботу у ДП «Житомирське лісове господарство», проте на той час вважав, що офіційно не перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем та трудовий договір з ним не був укладений.

Представник ОСОБА_1 також зауважила, що відповідач не заперечує факт укладення з позивачем трудового договору та нарахування йому заробітної плати, проте суду не надано доказів про її виплату позивачеві. Відомості про виплату заробітної плати повинні зберігатись на підприємстві 75 років, проте такі докази відсутні в матеріалах справи, відтак, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання. Колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом ( а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 надав суду виписку з індивідуальних відомостей про застраховану особу, надану Пенсійним фондом України, яка містить інформацію про суми його заробітку за період з липня 2010 року по 2012 роки, з які враховуються при нарахуванні пенсії.

Окрім того, долучений до позовної заяви витяг з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України містить інформацію про те, що протягом 2010-2011 років відповідачем було нараховано та виплачено ОСОБА_1 12371 грн. 53 коп.

Отже, надана Державною фіскальною службою України інформація про суми доходів ОСОБА_1 свідчить не лише про нарахування заробітної плати, а й про її виплату.

Судом також встановлено, що відомості про виплату заробітної плати працівникам ДП « Житомирське лісове господарство» за 2010-2011 рік знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджується актом від 20 липня 2015 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду витяги з книг нарахувань заробітної плати працівникам Богунського лісництва за 2010-2011 роки, у яких міститься інформація про нарахування позивачеві заробітної плати у розмірі 12371 грн. 53 коп., з урахуванням передбачених законодавством утримань.

При цьому, інформація, яка міститься у Пенсійному фонді та ДФС України щодо заробітку ОСОБА_1 узгоджується з даними, які зазначені у книгах нарахувань заробітної плати ( особових рахунках), що зберігаються у відповідача.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач не надав доказів на підтвердження факту невиплати йому заробітної плати протягом 2010-2011 років.

Таким чином, підстави для скасування рішення відсутні. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а фактично зводяться до переоцінки доказів, досліджених судом.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 29 серпня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді:

Повний текст постанови складений 19 листопада 2019 року.