ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/952/19 Номер провадження 22-ц/814/2487/19Головуючий у 1-й інстанції Тесленко Т. В. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Бутенко С.Б.

Суддів: Обідіної О.І., Пікуля В.П.

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 липня 2019 року у складі судді Тесленко Т.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері,

в с т а н о в и в:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері.

Позовна заява мотивована тим, що вона є матір`ю трьох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Наразі вона має нужденне матеріальне становище, ніде не працює й отримує пенсію в сумі 1787 грн., на яку їй потрібно придбати харчування, ліки, сплачувати комунальні послуги. Разом з нею проживають її доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Окрім цього, зазначила, що її молодша донька ОСОБА_6 , яка згідно рішення суду є опікуном її недієздатної доньки ОСОБА_7 , утримує її, допомагає по господарству, піклується про неї.

Відповідач ОСОБА_2 не цікавиться станом її здоров`я, не піклується про неї, не допомагає матеріально, хоча є працездатною особою та має можливість надавати їй матеріальну допомогу.

Посилаючись на викладене та уточнивши 23.05.2019 року позовні вимоги, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_8 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до смерті.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду мотивоване безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачка має стабільний дохід, а саме пенсію, яку отримує за віком, їй було призначено субсидію, як державну пільгу на оплату комунальних послуг, а відповідач не отримує жодного доходу, перебуває на повному утриманні чоловіка, про що надала підтверджуючі документи.

Не погодившись з вказаним рішенням, позивачка ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що вона отримує мінімальну пенсію, яка хоча і більша, ніж прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, проте їй цих коштів не вистачає, оскільки значну їх частину вона витрачає на лікування та придбання ліків. Інших доходів вона не має. Відповідач ОСОБА_2 є працездатною, проте матеріальної допомоги їй не надає, хоча має таку можливість.

Крім того вказує, що субсидія, яку надала їй держава на оплату комунальних послуг в розмірі 800 грн., не покрила повністю вартість придбаного нею вугілля.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Галушко С.С. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Частина третя статті 3 ЦПК України встановлює, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасоувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є матір`ю трьох дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 25.05.1962 року, повторного серії НОМЕР_2 від 13.07.2018 року та серії НОМЕР_3 від 28.08.1969 року відповідно.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є непрацездатною та одержує пенсію за віком, що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_4 та пенсійного посвідчення за № НОМЕР_5 серії НОМЕР_6, виданих на її ім`я.

Згідно довідки виконкому Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області від 08.04.2019 року за № 1064 ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_1 разом з доньками ОСОБА_3 , 1962 року народження, та ОСОБА_3 , 1969 року народження.

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 11.06.2018 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнана недієздатною та їй призначено опікуном - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розмір державної допомоги, що отримує ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_3 , яка є інвалідом ІІ групи та потребує догляду, у січні, лютому 2019 року становив по 1853 грн. на місяць.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків з 3 кварталу 2018 року по 4 квартал 2018 року ОСОБА_1 отримала дохід в розмірі 1000 грн., в тому числі 169 грн. благодійної допомоги.

Відповідно до повідомлення про призначення субсидії, позивачка отримувала субсидію на комунальні послуги з квітня по грудень 2018 року в розмірі 20,74 грн. на оплату електроенергії та 823,89 грн. одноразово на оплату опалення.

Згідно з виписки із медичної картки амбулаторного хворого КНП «Кобеляцький Центр ПМСД» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , хворіє тривалий час на низку хвороб, постійно приймає гіпотензивні та протизапальні препарати, загальний стан її порушений, обсяг рухів обмежений, хвора переважно знаходиться в ліжку, пересувається в межах кімнати зі сторонньою допомогою.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 постійно купує ліки, на які витрачає значні кошти, що підтверджується рецептами та фіскальними чеками.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачка хоча і є непрацездатною, проте отримує пенсію у розмірі, що перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, їй було призначено субсидію, як державну пільгу на оплату комунальних послуг, й потреби в отриманні матеріальної допомоги від повнолітньої дочки нею не доведено.

Колегія суддів з такими висновками місцевого суду погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв?язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19), що відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України має враховуватися судом при виборі і застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

Встановивши, що позивачка ОСОБА_1 є непрацездатною за віком, хворіє тривалий час, постійно приймає ліки, на придбання яких витрачає значні кошти, а відповідачка ОСОБА_2 , яка є її дочкою, матеріальної допомоги непрацездатній матері не надає, суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо відмови у задоволенні позову у зв`язку з відсутністю потреби позивачки у матеріальної допомозі з боку дочки, обґрунтувавши рішення лише наявністю у ОСОБА_1 стабільного доходу, що перевищує прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, та відсутністю будь-якого доходу у ОСОБА_2 й перебуванням останньої на утриманні свого чоловіка.

При цьому суд не взяв до уваги, що пенсію, яку отримує позивачка - 1787 грн. на місяць та сума субсидії та одноразової матеріальної допомоги, що її надала Бутенківська сільська рада у 2018 року в розмірі 1000 грн., не є достатньою для покриття витрат, необхідних на забезпечення нормальної життєдіяльності ОСОБА_1 .

Обставин, які звільняють повнолітніх дочку, сина від обов`язку утримувати батьків, передбачених частиною другою статті 202, статтею 204 СК України судом по справі не встановлено.

За змістом статей 202, 205 СК України матеріальне та сімейне становище повнолітніх дочки, сина має значення лише при визначенні розміру аліментів на батьків, тому висновки суду першої інстанції щодо відсутності у відповідачки будь-якого доходу, перебування її на утриманні чоловіка та, як наслідок, неможливість надавати матеріальну допомогу непрацездатні матері є помилковими.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Встановлено, що старша дочка позивачки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недієздатною, тобто не має необхідного обсягу прав та обов`язків, тому при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від іншої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та присуджує до стягнення з відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання непрацездатної матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1000 грн. на місяць.

За наведених обставин ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17 липня 2019 року - скасувати.

Постановити по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання непрацездатної матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1000 грн. на місяць довічно.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: С.Б. Бутенко

Судді: О.І. Обідіна

В.П. Пікуль