Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6230/14-ц Головуючий у 1-й інст. Зайцев А.В.
Категорія 19 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року, ухвалене під головуванням судді Зайцева А.В.

у цивільній справі №274/6230/14-ц за позовом ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 28.12.2007 року, та визнати недійсною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що оспорюваний договір суперечить вимогам закону, а тому є недійсним на підставі ч.1 ст.215 ЦК України. Вказаний договір був укладений ним на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 26 грудня 2007 року. Зазначене свідоцтво видане згідно розпорядження (наказу) Управління ЖКГ та з питань НС Бердичівського міськвиконкому Бердичівської міської ради від 25 грудня 2007 року за № 19240. Разом з тим, у кв. АДРЕСА_1 на 26 грудня 2007 року були зареєстровані та проживали його дочка з малолітнім сином, яка дозволу на приватизацію квартири від свого імені та імені дитини не давала. Отже, при проведені приватизації квартири Бердичівською міською радою не були враховані інтереси його доньки та її малолітньої дитини ОСОБА_6 .

Згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду від 09.11.2011 року, яке набрало чинності 23 січня 2012 року, розпорядження органу приватизації - відділу житлово-комунального господарства та з питань НС Бердичівського міськвиконкому Бердичівської міської ради від 25.12.2007 року за №19240 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 було скасоване, визнане недійсним свідоцтво про право власності на житло, видане згідно розпорядження(наказу) Управління ЖКГ та з питань НС Бердичівського міськвиконкому Бердичівської міської ради від 25 грудня 2007 року за №19240, та визнано недійсною реєстрацію за ним права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлені судом порушення під час приватизації ним спірної квартири, на думку позивача, дають підстави вважати, що зміст договору купівлі-продажу квартири суперечить нормам цивільного кодексу України та іншим актам цивільного законодавства, що і спонукало його звернутися до суду за захистом своїх прав.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір купівлі - продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 від 28.12.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу, та зареєстрований в реєстрі №6502.

Визнано недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 .

Додатковим рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19 серпня 2016 року зобов`язано ОСОБА_5 повернути квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 сплачені нею кошти за договором купівлі продажу квартири АДРЕСА_1 в розмірі 4 162,00 грн. та вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 відхилено. Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 03 липня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 20 жовтня 2016 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій через свого представника апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, постановлене з порушенням норм процесуального права та невірним застосуванням норм матеріального права. На думку апелянта, судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи та не встановлено правовідносини, які виникли між сторонами, внаслідок чого не застосовано закон, який підлягав до застосування. Апелянт вважає, що суд не вірно застосував закон про строк позовної давності, оскільки позивач знав про порушення прав доньки ОСОБА_3 та її неповнолітнього сина ще до винесення рішення Апеляційним судом Житомирської області від 23.01.2012 року.

Позивач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. В порядку ст.55 ЦПК правонаступником померлого залучено до справи його доньку ОСОБА_3 (а.с.83).

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло, яке видане згідно розпорядження (наказу) Управління ЖКГ та з питань НС Бердичівського міськвиконкому Бердичівської міської ради від 26 грудня 2007 року за №19240, належала позивачу ОСОБА_2 .

Підставою для приватизації даної квартири стала заява ОСОБА_2 про передачу квартири в приватну власність.

Згідно довідки ПП «Житлосервіс 5» ОСОБА_2 проживав за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Згідно довідки ПП «Житлосервіс-5» дочка позивача ОСОБА_3 проживала і була зареєстрована з 1981 року за адресою: АДРЕСА_2 , і разом з нею був зареєстрований її малолітній син ОСОБА_6 .

Відповідно до договору купівлі продажу від 28 грудня 2007 року ОСОБА_2 передав у власність, а ОСОБА_5 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_1 .

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обгрунтовано виходив з того, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України (в редакції на час розгляду справи) обставини, що встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

У відповідності до п.2 ст.8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність з письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі.

Відповідно до вимог ст.6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

У статті 47 Конституції України зазначено, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно ст.51 Конституції України сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно ст.52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Згідно ст.64 Житлового Кодексу України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

У статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-Ш із змінами та доповненнями («Право дитини на житло»), зазначено, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення, мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Згідно ст.5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.2002 року № 2482-ХП з подальшими змінами та доповненнями, до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Відповідно п.5 «Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян», затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству» від 15.09.1992 року № 56 до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно мешкають у квартирі (будинку) разом із наймачем або за якими зберігається право на житло. Відповідно до п.21 зазначеного «Положення...» у довідці про склад сім`ї вказуються члени сім`ї наймача, які прописані та мешкають разом із ним, а також тимчасово відсутні, за якими зберігається право на житло.

Ст. 47 Конституції України, зазначено, що ніхто не може бути позбавлений права на житло інакше як на підставі рішення суду.

Відповідно до постанови РМ УРСР від 19.05.1989 р. № 142 - „Про затвердження Положення про продаж громадянам у власність квартир у будинках державного і громадського житлового фонду, їх утримання та ремонт", відповідно до п.9 - громадянин, який бажає придбати у власність займану квартиру (будинок), подає заяву за місцем проживання до виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів або адміністрації підприємства, об`єднання, організації, у віданні або власності яких перебуває будинок. До заяви додається письмова згода членів сім`ї, проживаючих разом з ним, на придбання квартири (будинку) у його власність і довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 09.11.2011 року встановлено, що позивач по справі ОСОБА_2 неправомірно оформив та одержав свідоцтво про право власності на спірну квартиру. При приватизації квартири не було отримано письмової згоди всіх повнолітніх членів сім`ї, зокрема ОСОБА_3 , яка постійно мешкала в даній квартирі, а також були порушені права її малолітнього сина.

У зв`язку із зазначеними обставинами, вказаним рішенням суду було скасовано розпорядження органу приватизації - відділу житлово-комунального господарства та з питань НС Бердичівського міськвиконкому, Бердичівської міської ради від 25.12.2007 року за № 19240 про приватизацію квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , визнано недійсним свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 , яке було видане ОСОБА_2 26.12.2007 року, визнано недійсною реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Згідно з ч.6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Саме з цих правових підстав заявлено позов ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу спірної квартири на користь ОСОБА_1 .

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що з цим позовом ОСОБА_2 звернувся в межах позовної давності у листопаді 2014 року, а про порушення своїх прав, прав доньки та онука він дізнався лише 23 січня 2012 року.

Проте, погодитись з висновками суду неможливо, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного).

Перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК України - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

В даному випадку судом встановлено, що підставою для приватизації спірної квартири стала особиста заява ОСОБА_2 про передачу житла у його приватну власність.

При цьому позивачеві було достеменно відомо, що на момент приватизації у квартирі зареєстровані, маючи право на проживання, його дочка та її малолітній син. Донька дозволу на приватизацію квартири від свого імені та імені малолітньої дитини не давала.

Безпосередньо після проведення приватизації житла - 28 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_2 передав, а ОСОБА_9 прийняла у власність спірну квартиру.

Таким чином ОСОБА_2 на час укладення оспорюваного договору знав або міг знати про порушення при проведені приватизації даної квартири Бердичівською міською радою прав та інтересів його доньки та ї малолітньої дитини - ОСОБА_10 . 0.

При цьому посилання позивача на те, що від його імені на підставі довіреності Договір купівлі-продажу підписав ОСОБА_11 до уваги судом взятий бути не може, оскільки про укладення вказаної угоди саме 28 грудня 2007 року ОСОБА_2 було достовірно відомо, що підтверджується його особистою розпискою від 28 грудня 2007 року про отримання ним від покупця ОСОБА_12 грошових коштів в якості оплати за продану квартиру.

Крім того, довіреність, яка надавала право ОСОБА_11 укладати від імені позивача договір купівлі-продажу спірного житла, була нотаріально посвідчена 26 грудня 2007 року, тобто безпосередньо перед укладанням угоди.

Вказані обставини підтверджені матеріалами справи.

Від представника відповідача до суду першої інстанції було надано заяву про застосування передбачених ст.267 ЦК України наслідків спливу строку позовної давності.

Крім того, у справі міститься заява представника позивача про поновлення пропущеного з поважних причин строку позовної давності.

Під час перегляду справи в апеляційному порядку, представник позивача, обгрунтовуючи поважність пропуску строку позовної давності, посилався на те, що про порушене право ОСОБА_2 дізнався лише 23 січня 2012 року після набрання чинності рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 09.11.2011 року.

Проте, із зазначених вище підстав такі доводи не можуть бути визнані обгрунтованими та не можуть вважатися поважними причинами для поновлення пропущеного строку позовної давності.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За наведених обставин та відповідно до положень п.4 с.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в позові за пропуском строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, - п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 липня 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , у поновленні строку позовної давності.

Відмовити ОСОБА_2 , правонаступником якого є ОСОБА_3 , в задоволенні позову до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання недійсною реєстрацію права власності на нерухоме майно за пропуском строку звернення до суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 22.11.2019 року.