ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року

м. Харків

Справа № 645/1261/19

Провадження № 22-ц/818/3316/19

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Коваленко І.П

суддів Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року в складі судді Іващенко С.О.,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 3500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позов мотивовано тим, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 27.06.2003 року, який рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає разом з нею. На даний час дитина навчається у Харківському машинобудівному коледжі на денній формі навчання. Крім того зазначає, що їх донька займається вивченням англійської мови з репетитором і вона вимушена оплачувати її заняття щомісяця у сумі 1 200 гривен. Вона не працює, є інвалідом II групи з 27.03.2018 року за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 697762, та отримую пенсію по інвалідності щомісячно у сумі 1 497 грн., що також підтверджується відповідною довідкою від 14.02.2019 року за № 1137. Зазначала, що фактично з листопада 2013 року донька знаходиться на її забезпеченні, а відповідач не регулярно та в недостатній кількості надає грошові кошти на утримання дитини. Відповідач є власником однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_1 . Також є власником і єдиним користувачем автомобіля марки Опель (державний реєстраційний номер не відомий), який вони купили в період шлюбу за спільні сімейні кошти, і який ОСОБА_2 залишив собі без виплати позивачу грошової компенсації Ѕ його частини.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Також пояснила, що на даний час вона не працює за станом здоров`я, є інвалідом ІІІ групи, та отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1497,00 грн., що підтверджується довідкою Індустріального об`єднаного УПФУ.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву, в якому просив розглянути справу у його відсутність, та зазначив, що він частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 .. В обґрунтування посилався на те, що на даний час він не має офіційного місця працевлаштування, що підтверджується наданою ним копією трудової книжки, а твердження позивача, що він працює не офіційно та має можливість сплачувати аліменти на дитину в розмірі 3500,00 грн. щомісячно не відповідає дійсності та нічим не підтверджені. Крім того, на даний час він не має постійного заробітку, проживає зі своєю мамою пенсіонеркою. Враховуючи майновий стан не заперечував проти стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 1200.00 грн.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн., щомісячно, починаючи з 06.03.2019 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність та необґрунтованість, просить вказане рішення суду змінити, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття.

Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір аліментів на утримання дитини, стягнутий судом у розмірі 2000 грн. є зависоким, та позивачем не наведено доказів необхідності стягнення аліментів саме у такому розмірі.

Вказує, що на даний час він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, не має офіційного місця працевлаштування та ніде не працює, постійного джерела доходів не має. Також зазначає що на його утриманні знаходиться його непрацездатна мати, яка є пенсіонеркою за віком та має ряд хронічних захворювань, і якій відповідач надає матеріальну допомогу.

Також зазначає, що після ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року, неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з ним.

22 липня 2019 року ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд першої інстанції виходив з доведеності наданих позивачем доказів та встановлених по справі обставин.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 11.07.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Фрунзенського районного управління юстиції в м. Харкові, актовий запис №334, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме - дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 пo 30 июня - 2027 грн., с 01 июля пo 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн..

Матеріали справи свідчать про те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2003 року по 03.10.2014 року. Шлюб було розірвано рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2014 року, Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач є здоровою, працездатною особою, даних про наявність обмежень за станом здоров`я не має, визнає свій обов`язок матеріально забезпечувати свою дитину.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач має скрутне матеріальне становище, мінливий нерегулярний та дуже малий дохід та разом з ним проживає його непрацездатна мати - ОСОБА_5 , яка є пенсіонеркою за віком та має ряд хронічних захворювань, і якій відповідач надає матеріальну допомогу, колегію суддів не приймається та обґрунтовано не взяті до уваги судом першої інстанції, оскільки при визначенні розміру аліментів судом першої інстанції були враховані вищевказані доводи відповідача.

Визначена судом першої інстанції сума аліментів у розмірі 2000 грн. відповідає інтересам дитини, вимогам розумності і справедливості.

Також не приймається до уваги посилання відповідача на те, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після ухвалення рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року проживає з відповідачем, оскільки ним не надано належних доказів на підтвердження вказаних обставин.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 квітня 2019 року залишити без зміни.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 08 серпня 2019 року.

Головуючий - І.П. Коваленко

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний