Ухвала

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 490/11486/16-ц

провадження №61-14891ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про покладення обов`язку вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулась з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 власними силами та за власний рахунок відновити підлогу в квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 березня 2017 року по справі призначено судову експертизу.

У серпні 2017 року до суду надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 жовтня 2017 року задоволено клопотання експерта про покладення обов`язку вчинити певні дії.

Зобов`язано ОСОБА_1 представити фактичний склад елементів полу у квартирі АДРЕСА_1 шляхом демонтажу частини ламінату площею 1,0 кв. м. до плити перекриття у приміщенні № 3 - житлова кімната площею 15,3 кв. м. у вказаній квартирі.

Зобов`язано сторони надати експертові доступ до квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 жовтня 2017 року повернено особі, яка її подала.

У серпні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу на розгляд до суду апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: відмови у видачі судового наказу; забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів; забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову; скасування забезпечення позову, відмови в скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову або відмови у забезпеченні позову; зустрічного забезпечення або зміни чи скасування зустрічного забезпечення; повернення заяви позивачеві (заявникові); відмови у відкритті провадження у справі; відкриття провадження у справі з порушенням правил підсудності; передачі справи на розгляд іншого суду; відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; затвердження мирової угоди; призначення експертизи; визначення розміру судових витрат; зупинення провадження у справі; закриття провадження у справі; залишення позову (заяви) без розгляду; окрема ухвала; стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; відмови ухвалити додаткове рішення; роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; повернення заяви про перегляд заочного рішення; відмови у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; виправлення помилки у виконавчому документі або визнання його таким, що не підлягає виконанню; відстрочення і розстрочення, зміни чи встановлення способу і порядку виконання рішення; розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця; заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; повороту виконання рішення суду чи відмови у повороті виконання рішення; звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; тимчасового влаштування дитини до дитячого або лікувального закладу; оголошення розшуку відповідача (боржника) або дитини; примусового проникнення до житла; звільнення (призначення) опікуна чи піклувальника; відмови у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; повернення заяви про скасування рішення третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу; повернення заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу; залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; відновлення повністю або частково втраченого судового провадження чи відмови в його відновленні.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повертаючи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 жовтня 2017 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що це судове рішення не підлягає апеляційному оскарженню. Апеляційний суд встановив, що у статті 353 ЦПК України передбачений вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Оскарження ухвали, яка постановлена за наслідками розгляду клопотання експерта, зазначеною нормою не передбачено, як і не передбачено положеннями статті 293 ЦПК України 2004 року, яка діяла станом на час постановлення оскаржуваної ухвали.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що висновок суду апеляційної інстанції суперечить змісту пункту 2 частини першої статті 353 ЦПК України, відповідно до якого окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів.

Вказані доводи касаційної скарги не можуть бути прийняті судом, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали Центрального районного суду міста Миколаєва від 04 жовтня 2017 року вбачається, що вона постановлена судом за наслідками розгляду клопотання експерта, якому доручено виконання судової експертизи, призначеної ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 27 березня 2017 року. Оскарження в апеляційному порядку такого судового рішення зазначеною заявником нормою не передбачено.

Отже, суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що оскарження ухвали, яка постановлена за наслідками розгляду клопотання експерта, не передбачено статтею 353 ЦПК України, а також не було передбачено статтею 293 ЦПК України 2004 року, яка діяла станом на час постановлення оскаржуваної ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування апеляційним судом норм процесуального права не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2019 року є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про покладення обов`язку вчинити певні дії.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян