єдиний унікальний номер справи 546/809/18
номер провадження 2/546/249/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року місто Решетилівка

Решетилівський районний суд Полтавської області у складі

головуючої судді Лизенко І.В.,

за участі секретаря судового засідання Коваленка А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

02.08.2018 позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягти з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 11.01.2018 у загальному розмірі 15 240,33 грн, з яких: 13 000,00 грн - заборгованості за договором позики; 1 854,55 грн пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання; 222,30 грн інфляційних витрат; 163,48 грн 3% річних, а також понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 762,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 11.01.2018 відповідач на підставі вказаного договору позики отримав від позивача грошову суму у розмірі 13 000,00 грн. За умовами договору повернення позики мало відбуватися на розрахунковий рахунок позивача або готівкою до 31.12.2018 частинами щомісячно до 25 числа кожного місяця, починаючи з 25.02.2018. Однак, відповідач своїх обов`язків не виконав та грошові кошти не повернув. Тому позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх майнових прав.

09.08.2018 суддею Горульком О. ОСОБА_3 . відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом сторін.

Розгляд справи не було завершено, у зв`язку зі звільненням головуючого судді ОСОБА_4 О ОСОБА_5 , у відставку, 27.09.2019.

У зв`язку з відсутністю в Решетилівському районному суді Полтавської області суддів проведення автоматизованого розподілу справи було неможливим, що підтверджується протоколом від 18.10.2018.

За результатами повторно проведеного 19.02.2019 автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд складу суду із головуючою Лизенко І.В. (відряджена до Решетилівського районного суду Полтавської області на підставі Рішення Вищої ради правосуддя від 22.01.2019 №175/о/15-19).

15.04.2019 справу прийнято до розгляду суддею Лизенко І.В. та повторно розпочато спрощене позовне провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд на 24.09.2019, який відкладено через неявку сторін на 18.11.2019.

У судове засідання позивач не з`явився. Належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. Представником позивача досуду подано заяву, у якій він просить справу розглянути за відсутності сторони позивача, позов підтримує та просить його задовольнити (а.с.44-45).

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. До суду надав заяву, у якій просить проводити розгляд справи за його відсутності та зазначає, що визнає позовні вимоги (а.с.49).

Ухвалою від 18.11.2019 у прийнятті визнання позову ОСОБА_2 відмовлено.

Справу розглянуто згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви з проханням справу розглянути за їх відсутності, судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2018 між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики (4-5).

З умовами вказаного договору позивач передав, а відповідач прийняв та зобов`язався повернути безпроцентну позику на суму 13 000,00 грн.

Згідно п. 2.1 договору повернення позики відбувається щомісячними платежами у строк до 25 числа відповідного місяця, починаючи з 25.02.2018 та має бути повернута не пізніше 21.12.2018 (а.с.4).

Факт отримання відповідачем коштів у розмірі 13 000,00 грн згідно вказаного договору позики підтверджується копією розписки ОСОБА_2 від 11.01.2018 (а.с.6).

У встановлений сторонами строк, позику відповідачем позивачу не повернуто, що визнано відповідачем.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

У відповідності до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У порушення вищевказаних норм закону та умов договору відповідач зобов`язання вказаним договором належним чином не виконав, а тому з нього підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 13 000,00 грн.

Окрім того, у відповідності до вимог статті 625 ЦК України з відповідача також підлягає стягненню неустойка у розмірі 3% річних із простроченої суми, що становить 163,48 грн та сума інфляційних збитків, яка становить 222,30 грн.

Стосовно позовних вимог щодо стягнення суми пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання у розмірі 1 854,55 грн у відповідності до вимог Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» суд зазначає наступне.

Статтею 546 ЦПК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У своїй позовній заяві позивач посилається на ч. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», якою передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Однак, умовами договору поруки, укладеного між сторонами, не передбачено пені за несвоєчасне виконання договору.

Пунктом 3.1 договору встановлено умови сплати штрафу за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором. Але позивачем не заявлено позовних вимог щодо стягнення штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності. Дія цього Закону не поширюється на порядок нарахування та сплати пені, штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасну сплату податків, податкового кредиту та інших платежів до бюджетів усіх рівнів і позабюджетних фондів, передбачених чинним законодавством України, а також на відносини, що стосуються відповідальності суб`єктів переказу грошей через платіжні системи.

Рішенням Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 (7-рп/2013) встановлено, що дія вищевказаного Закону поширюється на правовідносини, суб`єктами яких є лише підприємства, установи та організації незалежно від форм власності і господарювання та фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (підприємці).

Таким чином, дія Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» за суб`єктним складом не поширюється на правовідносини між сторонами щодо виконання умов договору позики, одією з яких є фізична особа.

Отже, заявлені у позові підстави стягнення пені є необгрунтованими.

Зважаючи на наведене, та враховуючи те, що згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, заявлені вимоги щодо стягнення пені задоволенню не підлягають.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором позики у розмірі 13 385,78 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що при звернені до суду, позивачем не було сплачено судового збору у передбаченому законом порядку за ставкою встановленою на день звернення до суду - 02.08.2018, що становить 704,80 грн, що підтверджується актом (а.с.15).

Зважаючи на те, що позовні вимоги позивача суд задовольняє частково, в загальній сумі 13 385,78 грн, тобто на 87,83 %, з відповідача на користь держави підлягає стягненню частина судового збір у розмірі 619,03 грн.

Решта судового збору у розмірі 85,77 грн підлягає стягненню з позивача на користь держави.

На підставі викладеного, відповідно ст. ст. 625, 629, 1046, 1047,1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 141, 259, 263-265, 280-281 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 13 385,78 грн (Тринадцять тисяч триста вісімдесят п`ять гривень сімдесят вісім копійок), яка складається з: 13 000,00 грн (Тринадцять тисяч гривень 00 копійок) - заборгованості за договором позики; 222,30 грн (Двісті двадцять дві гривні тридцять копійок) інфляційних витрат; 163,48 грн (Сто шістдесят три гривні сорок вісім копійок) 3% річних.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір у розмірі 85,77 грн (Вісімдесят п`ять гривень сімдесят сім копійок).

Стягнути із ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 619,03 грн (Шістсот дев`ятнадцять гривень три копійки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду через Решетилівський районний суд Полтавської області .

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя І.В. Лизенко