Номер провадження: 22-ц/813/5562/19
Номер справи місцевого суду: 522/4043/18
Головуючий у першій інстанції Єршова Л.С.
Доповідач Черевко П. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Черевка П.М.,

суддів - Дрішлюка А.І., Громіка Р.Д.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним (фіктивним),

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м.Одеси знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним як фіктивним договору дарування №1428 від 29.07.2016 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

31.05.2018 року постановлено ухвалу про забезпечення позову у даній справі. Накладено арешт на зазначену квартиру.

14.03.2019 року представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подано до суду клопотання про зустрічне забезпечення позову, в якому просив суд застосувати до позивача зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду 1209340,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 року клопотання представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про зустрічне забезпечення позову задоволено частково. Застосовано зустрічне забезпечення позову.

28.03.2019 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подано до суду клопотання про скасування заходів зустрічного забезпечення позову, вжитих ухвалою суду першої інстанції від 18.03.2019 року. Зазначене клопотання було обґрунтоване тим, що позивач є громадянином України, має зареєстроване місце проживання та майно на праві власності, вартість якого становить 8161348,00 грн.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05.04.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про скасування заходів зустрічного забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним (фіктивним), вжитих ухвалою суду від 18.03.2019 року.

Скасовано ухвалу судді Приморського районного суду м.Одеси від 31.05.2018 року про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним (фіктивним), відповідно до якої накладено арешт на чотирикімнатну квартиру загальною площею 126,8 кв.м., за АДРЕСА_1 .

Скасовано ухвалу судді Приморського районного суду м.Одеси від 18.03.2019 року про застосування зустрічного забезпечення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним (фіктивним), відповідно до якої визначено позивачеві розмір зустрічного забезпечення у сумі 800000,00 грн. та зобов`язано позивача сплатити вказану суму на депозитний рахунок суду.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05.04.2019 року в частині скасування ухвали Приморського районного суду м.Одеси від 31.05.2018 року про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу без всебічної та повної перевірки обставин справи, не дослідивши та не оцінивши в сукупності надані докази, дійшов хибного висновку, що в результаті призвело до прийняття невірного рішення.

В судове засідання, призначене на 06 листопада 2019 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно зі ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що предметом спору є визнання недійсним як фіктивним договору дарування №1428 від 29.07.2016 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 про скасування заходів зустрічного забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Застосовуючи зустрічне забезпечення позову, суд врахував, що позивач хоч і надав відомості щодо наявності у нього на праві власності нерухомого майна на території України, однак у суду відсутні відомості щодо його вартості, а представник відповідача обґрунтовував своє клопотання тим, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, що є підставою для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відповідно до п.2 ч.3 ст.154 ЦПК України.

Підстави для скасування зустрічного забезпечення визначені ст.155 ЦПК України. Такими підставами є, зокрема, закриття провадження у справі (з певних підстав), залишення позову без розгляду (з певних підстав), набрання законної сили рішенням про задоволення позову тощо.

Відповідно до ч.4 ст.155 ЦПК України зустрічне забезпечення може бути скасоване і в інших випадках за вмотивованим клопотанням відповідача або іншої особи, права або охоронювані законом інтереси якої порушуються у зв`язку з вжиттям заходів забезпечення позову.

Аналіз наведених приписів цивільного процесуального закону в сукупності з нормами, які передбачають право на апеляційне оскарження ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення, дає підстави для висновку, що позивач не відноситься до кола осіб, які вправі подавати клопотання про скасування зустрічного забезпечення, а має право лише оскаржити відповідну ухвалу суду в апеляційному порядку.

При цьому судом встановлено, що ухвалу від 18.03.2019 року, якою застосовано заходи зустрічного забезпечення, представником позивача ОСОБА_6 отримано 20.03.2019 року, а відповідно останнім днем апеляційного оскарження зазначеної ухвали було 04.04.2019 року. Крім того, суд обґрунтовано врахував, що у строк, що не перевищує десяти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення позову, позивач (його представник) не надав до суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч.10 ст.154 ЦПК України якщо особа, за заявою якої застосовано заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Тобто вказана норма містить імперативний припис, від якого суд не повинен відступати.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції стосовно того, що ухвала про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення набрали законної сили, не були оскаржені в апеляційному порядку, а позивач (його представник) не надав суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення, наявні підстави для скасування ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, надані докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, що їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на упередженість судді, та на те, що суд першої інстанції розглянув справу без всебічної та повної перевірки обставин справи, не дослідивши та не оцінивши в сукупності надані докази, без детального аналізу законодавства, що регулює спірні відносини між сторонами, дійшов хибного висновку, що в результаті призвело до прийняття невірного рішення є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Доводи апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, висновок суду першої інстанції ґрунтується на вимогах закону та узгоджується з матеріалами справи у зв`язку із чим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 05 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік