Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 523/15764/16-ц

провадження № 61-33251св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Усика Г. І. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

представник відповідача - Згода Олексій Олександрович,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року у складі судді Аліна С. С. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області

від 26 липня 2017 року у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Калараш А. А.,

Заїкіна А. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів.

На обгрунтування позовних вимог зазначала, що 17 грудня 2014 року між нею та ОСОБА_2 укладено попередній договір, за умовами якого відповідач зобов`язалася в строк до 30 грудня 2014 року, який було подовжено до 28 квітня 2015 року, продати (передати у власність) їй житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 37 200,00 доларів США.

Згідно з пунктом 9.2 попереднього договору вона, як покупець, на підтвердження дійсних намірів укладення договору купівлі-продажу, передала ОСОБА_2 грошові кошти в сумі, що еквівалентна 3 000,00 доларів США, яка за умовами попереднього договору, була визначена як попередня оплата (аванс).

Посилаючись на те, що в обумовлений термін договір купівлі-продажу будинку укладено не було, оскільки відповідач відмовилась від договірних зобов`язань та не передала їй у власність об`єкт нерухомого майна, а також відмовилась добровільно повернути грошові кошти (аванс), ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 сплачені за попереднім договором від 17 грудня

2014 року грошові кошти у розмірі 69 270,00 грн та штраф за порушення зобов`язання у розмірі 138 540,00 грн.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції

Заочним рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня

2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 207 810,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2016 року скасовано, справу призначено до судового розгляду.

У січні 2017 року позивач уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з

ОСОБА_2 грошові кошти, сплачені нею в рахунок попередньої оплати за попереднім договором від 17 грудня 2014 року, в розмірі 81 570,00 грн.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США, що станом на 17 березня 2017 року еквівалентно 80 940,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Сторони мали намір укласти договір купівлі-продажу належного відповідачеві нерухомого майна, відповідачем отримана частина грошових коштів, однак договір укладений не був. Таким чином, передані позивачем відповідачу кошти вважаються авансом і повинні бути повернуті у повному обсязі, а тому вимоги ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого авансу за попереднім договором від 17 грудня 2014 року є обгрунтованими. Оскільки відповідно до статті 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця - гривня, сума боргу, що підлягає стягненню з відповідача становить 80 940,00 грн, еквівалент 3 000,00 доларів США (за курсом Національного банку України станом на 17 березня 2017 року, 1 долар США дорівнює 26,98 грн).

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки договір купівлі-продажу будинку, який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, між сторонами не був укладений, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу грошова сума в національній валюті, що еквівалентна 3 000,00 доларів США є авансом, який підлягає поверненню позивачу, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 є обґрунтованим.

Узагальнені вимоги та доводи касаційної скарги

У серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , у якій він, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що пунктом 9 попереднього договору від 17 грудня 2014 року передбачено, що у випадку порушення зобов`язання з вини покупця, він виплачує продавцю штраф у розмірі 100 процентів від розміру завдатку, а тому попередня оплата повністю залишається у продавця. Суди дійшли помилкового висновку про те, що ОСОБА_2 відмовилася від укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки саме ОСОБА_1 порушила умови договору, повідомивши відповідача про не можливість виконання нею зобов`язання в обумовлений строк, у зв`язку з чим просила продовжити строк дії попереднього договору. Після продовження дії зазначеного договору позивач повідомила, що не має матеріальної можливості придбати будинок, тим самим фактично відмовилася від укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а тому відповідальність за невиконання умов попереднього договору повинна нести ОСОБА_1 . Крім того, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження передачі нею відповідачу грошових коштів у розмірі 3 000,00 доларів США. З огляду на наведене, висновки судів попередніх інстанцій про те, що грошові кошти у розмірі 3 000,00 доларів США не є завдатком, а є авансом, не грунтуються на наявних у справі доказах.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних справ і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано справу із суду першої інстанції.

Згідно з статтею 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.

04 червня 2018 року справа передана до Верховного Суду.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду колегією у складі п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у ній матеріалами.

Згідно частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши наведені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлені судами фактичні обставини справи

Судами попередніх інстанцій установлено, що 17 грудня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладений у простій письмовій формі попередній договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язалася в строк до

30 грудня 2014 року, який було подовжено до 28 квітня 2015 року, продати (передати у власність) ОСОБА_1 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за ціною 37 200,00 доларів США.

Згідно з пунктом 9.2 попереднього договору, покупцем сплачено продавцю передоплату в розмірі 3 000,00 доларів США (від 5 процентів до 10 процентів від загальної вартості), до підписання договору в національній валюті України по курсу продажу комерційними банками на день підписання цього договору. Згідно з ЦК України: якщо порушення зобов`язання сталося по вині покупця, він сплачує продавцю штраф у розмірі 100 процентів від розміру передплати, тобто передплата повністю залишається у продавця; якщо порушення зобов`язання відбулось по вині продавця, він зобов`язаний сплатити покупцю штраф у розмірі 200 процентів від розміру передплати.

Договір купівлі-продажу будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , між позивачем та відповідачем укладений не був.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частинами першою, третьою статті 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно з статтею 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина перша статті 546 ЦК України).

Відповідно до статті 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

На відміну від завдатку, аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати, яка підлягає поверненню у випадку не виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим, частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Згідно з частиною другою статті 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Встановивши, що між сторонами була досягнута домовленість щодо купівлі-продажу житлового будинку, позивач у рахунок попередньої оплати вартості зазначеного нерухомого майна передала відповідачеві грошову суму еквівалентну 3 000,00 доларів США, як авансовий платіж в рахунок сплати вартості об`єкту нерухомого майна, однак договір купівлі-продажу житлового будинку не був укладений, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 внесеного позивачем авансу у розмірі 80 940,00 грн, що еквівалентно 3 000 доларів США на час ухвалення судового рішення.

Посилання заявника на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів у гривневому еквіваленті 3 000,00 доларів США є неспроможними, оскільки спростовуються пунктом 9.2 попереднього договору, відповідно до якого покупцем сплачено продавцю передоплату в розмірі 3 000,00 доларів США до підписання договору в національній валюті України по курсу продажу комерційними банками на день підписання цього договору.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судів першої та апеляційної інстанцій, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наслідками розгляду касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно визначили характер правовідносин, вірно застосували закон, що їх регулює, надали належну правову оцінку доводам сторін та зібраним у справі доказам, а тому оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, що є підставою для відмови у задоволенні касаційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 .

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Ураховуючи те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 вересня 2017 року зупинено виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року до закінчення касаційного провадження у справі, виконання цього судового рішення підлягає поновленню.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 415, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 26 липня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси

від 17 березня 2017 року.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. І. Усик

Судді: І. Ю. Гулейков

А. С. Олійник

С. О. Погрібний

В. В. Яремко