_______________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-з/947/1421/19
УХВАЛА

16.11.2019 року м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Салтан Л.В., розглянувши клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошових коштів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів.

Представника відповідача ОСОБА_1 надав до суду клопотання про зобов`язання ОСОБА_3 внести на депозитний рахунок Київського районного суду м. Одеси грошові кошти у розмірі 13000 грн. 00 коп., як попередні витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 135 ЦПК України, суд може зобов`язати сторони внести на депозитний рахунок суду попередньо визначену суму судових витрат, пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією, про що постановляє ухвалу (забезпечення судових витрат).

Відповідно до ч. 4 ст. 135 ЦПК України, як захід забезпечення судових витрат суд з урахуванням конкретних обставин справи має право, за клопотанням відповідача, зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи (забезпечення витрат на професійну правничу допомогу).

Таке забезпечення судових витрат застосовується, якщо:

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов;

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналізуючи зазначену норму Конвенції, слід зазначити, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

У справі Смірнова протии України, Європейський суд зазначив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. При цьому, нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Положення ст. 17 Конвенції закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами та може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

При викладених обставинах, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні цього клопотання, оскільки представником відповідача не надано належних та допустимих доказів того, що позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; та позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Керуючись ст. 135, 137 ЦПК України, ч. 1 ст. 6, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання представника відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом зобов`язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошових коштів у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_5 , про стягнення грошових коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд міста Одеси протягом п`ятнадцяті днів з дня проголошення.

Суддя Салтан Л. В.