Справа № 209/3/19
Провадження № 2/209/513/19
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2019 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шендрика К.Л.,

за участі секретаря Полухіної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 117466 грн. та витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» 13 грудня 2013 року на підставі кредитного договору № GP-5556007 відповідачу видано кредит у сумі 27456 грн. 19 липня 2016 року ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинилося шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». АТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». На баланс АТ «ПУМБ», внаслідок приєднання ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» була передана заборгованість за кредитним договором. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 14 грудня 2018 року, складає 117466грн., з яких: 22017,97 заборгованість за кредитом; 20866,45 гри. заборгованість процентами; 1098,59 грн. - заборгованість за комісією; 73482.99 грн. - штрафні санкції.

18 лютого 2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

10 квітня 2019 року відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву на позов зазначив, що 13 грудня 2013 року між ним та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» був укладений кредитний Договір-оферта на суму 24000 грн під 3,00 % строком на 48 місяці з щомісячним зобов`язанням повернення поточних платежів. Свої обов`язки перед АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» він виконував до 14 жовтня 2014 року, що не оспорюється самим позивачем, згідно його розрахунку заборгованості, доданого до позову. Станом на 14 жовтня 2014 року він сплатив на користь АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» 11444,14 грн., що також підтверджується розрахунком позивача. 09 січня 2018 року він засобами поштового зв`язку отримав від третьої особи - Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А. С. постанову про відкриття виконавчого провадження від 04 січня 2018 року, винесену при примусовому виконанні виконавчого напису № 2351 від 03 листопада 2017 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н С. За місцем його роботи від цього ж приватного виконавця надійшла постанова про звернення стягнення на мою заробітну плату від 09 січня 2018 року, згідно якої постановлено відраховувати за місцем його роботи в ПАТ «Оріль-Лідер» суму 44155,50 грн. Після цього він оскаржив виконавчий напис шляхом подання позовної заяви про визнання його недійсним. Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року задоволений його позов до позивача та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 03 листопада 2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 2351, про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором № GР-5556007 від 13 грудня 2013 року у сумі 44505 грн. за період з 09 жовтня 2016 року по 09 жовтня 2017 року на користь ПАТ «ПУМБ». До моменту винесення цього рішення з місця його роботи з нього утримано 3369,28 грн. на користь позивача, що підтверджується копією довідки про доходи № 79 від 08 квітня 2019 року та № 80 від 08 квітня 2019 року. Таким чином, розмір заборгованості за вищезазначеним кредитним договором у розмірі 117466 грн., який намагається стягнути з нього позивач, у порівнянні із сумою 44155,50 грн. за виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. від 03 листопада 2017 року, є занадто суперечливим і не підтверджується належними та допустими доказами, в той час коли кредитний договір припинив свою дію 13 грудня 2017 року, сума заборгованості з 44155,50 грн. збільшилась майже у три рази до 117466 грн. В заочному рішенні Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року було зазначено, що вказаний розрахунок суми заборгованості, визначений в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса не підтверджено необхідними та достатніми доказами, тому він є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків стягувача та не може відображати правові підстави для стягнення відповідних сум і слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог банку до позивача. Також судом враховано, що за правилами ч. 2 ст. 516 ЦК Україниякщо він, як боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Суду, так само, як і приватному нотаріусу при зверненні до нього представника відповідача із заявою про вчинення виконавчого напису, банком не було надано доказів того, що він був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. Він до нинішнього часу не був повідомлений позивачем про заміну боржника у зобов`язанні за кредитним договором № GР-5556007 від 13 грудня 2013 року. Також він просить застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. За спірним кредитним договором було погоджений строк кредитування, термін закінчення кредитування, а також термін щомісячного виконання зобов`язання. Тобто, сторони погодили порядок і строки виконання зобов`язання. Відтак, у межах строку кредитування він був повинен повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 13 числа кожного місяця. Зважаючи на те, що строк виконання боргового зобов`язання настав 13 грудня 2017 року, нарахування банком відсотків, комісії і пені після цієї дати не відповідають вимогам закону. Відповідно до розрахунку заборгованості, який зроблений позивачем станом на 14 грудня 2018 року, поточна заборгованість за тілом кредиту становить 22017,97 грн., за відсотками - 20866 грн., заборгованість за комісією - 1098,59 грн , штрафні санкції - 73482,99 грн. Позивач звернувся до суду з позовом 03 січня 2019 року. Кредитний договір припинив свою дію 13 грудня 2017 року, ним було сплачено на користь банку 11554,14 грн. та 3369,28 грн. в рамках стягнення за виконавчим провадженням від 09 січня 2018 року, про що позивач умисно не зазначає, а всього - 14923,42 грн. Слід зазначити, що згідно умов укладеного між ним та банком кредитного договору від 13 грудня 2013 року, встановлена щомісячна комісія у розмірі 549,12 грн., що є незаконним, з приводу чого є правова позиція, викладена у постанові Beрховного Суду від 04 жовтня 2018 року у справі № 521/6687/17, провадження № 61-3026св18. За положенням ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»,кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у штрафах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Дані висновки підтверджуються правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у справі 6-1746цс16 в постанові від 16 листопада 2016 року відповідно до якої суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Щодо вимог позивача про стягнення з нього заборгованості за комісією 1098,59 грн та неустойки в сумі 73482,99 грн. слід зазначити, що він не підписував договір про стягнення з нього неустойки, оскільки відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Банк не зазначив, які саме послуги за вказану комісію йому надаються, а щодо стягнення з нього суми штрафу, то такі вимоги взагалі є безпідставними та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, наполягав на застосуванні строку позовної давності, у задоволенні позову просив відмовити.

В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2013 року між відповідачем та АТ «Банк Ренесанс Капітал» та страховиком ПрАТ «УаСК «АСКА-життя» було укладено договір про надання споживчого кредиту, карткового рахунку та договору страхування GP-5556007, відповідно до умов якого позивач отримав кредит у сумі 27 456 грн., в тому числі: на загальні споживчі цілі - 24 000 грн., оплату договору страхування - 3 456 грн., з процентною ставкою 3 відсотки річних, строком на 48 місяців, у якому було встановлено графік платежів на період з 13 грудня 2013 року по 13 грудня 2017 року, що підтверджується копією договору (а.с. 53).

Згідно до наданої копії Статуту Публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (нова редакція) погодженого Національним банком України 12 грудня 2016 року, Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», що у подальшому іменується Банк є правонаступником всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» (скорочене найменування АТ «Банк Ренесанс Капітал»), в результаті реорганізацій АТ «Банк Ренесанс Капітал» шляхом приєднання до Банку, згідно рішення загальних зборів акціонерів Банку (протокол № 68 від 14 березня 2015 року) та згідно рішення єдиного акціонера АТ «Банк Ренесанс Капітал» (рішення № 2 від 14 березня 2015 року).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

09 жовтня 2017 року представник ПАТ «ПУМБ» Власенко Ж.В. подав до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. заяву про вчинення виконавчого напису, у якій просив стягнути на користь ПАТ «ПУМБ», що є кредитором по кредитному договору № GP-5556007, заборгованість з боржника ОСОБА_1 за період з 09 жовтня 2016 року по 09 жовтня 2017 року у сумі 44505 грн. Виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., вчиненим від 03 листопада 2017 року зареєстрованим в реєстрі за № 2351, запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № GP-5556007 від 13 грудня 2013 року укладеним ним із та АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав якого є ПАТ «ПУМБ», заборгованості за кредитним договором № GP-5556007 від 13 грудня 2013 року у сумі 44505 гривень, що включає в себе: 21290,86 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 19702,66 грн. - прострочена заборгованість за комісією; 1199,18 грн. - прострочена заборгованість за процентами; 1813,80 грн. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 494,10 грн. - строкова заборгованість за комісією; 4,40 грн. - строкова заборгованість за процентами. Постановою від 04 січня 2018 року приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 2351 виданого 03 листопада 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості за кредитним договором GP-5556007 від 13 грудня 2013 року у розмірі 44505 грн. Постановою ВП № 55476320 про звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09 січня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А.С. постановлено звернути стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ПрАТ «Оріль-Лідер», здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача до повного погашення заборгованості в розмірі 44505 грн., основна винагорода - 4450,50 грн., витрати на проведення виконавчих дій в сумі 200 грн., тобто всього суму в розмірі 49155,50 грн.

Ці обставини підтверджуються копією заочного рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у справі № 187/102/18 (а.с. 95-98), яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною від 03 листопада 2017 року зареєстрований в реєстрі за № 2351, про стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором № GP-5556007 від 13 грудня 2013 року.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до довідки про стан та історію заборгованості за кредитним договором № GP-5556007 від 13 грудня 2013 року (а.с. 14-15) та виписки з рахунку (а.с. 16), заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 14 грудня 2018 року, становить 117466 грн, та складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 22017,97 грн., простроченої заборгованості за комісією в розмірі 1098,59 грн., простроченої заборгованість за процентами в розмірі 20866,45 грн., неустойки за порушення зобов`язань по кредиту в розмірі 73482,99 грн.

Однак із зазначених документів неможливо встановити чи здійснювалося відповідачем погашення кредиту, а також яким чином та за якою формулою нараховувалася неустойка.

Позивач не надав належних та достаніх доказів на підтвердження суми заборгованості відповідача.

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5-7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Також судом встановлено, що позивач виконував зобов`язання за вищевказаним договором до 2014 року, що підтверджується копією заочного рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 10 травня 2018 року у справі № 187/102/18 (абзац 8 а.с. 96) та визнано відповідачем.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Судом встановлено, що кредитний договір між сторонами був укладений на строк з 13 грудня 2013 року по 13 грудня 2017 року включно, останнє погашення заборгованості відповідачем мало місце у 2014 році, а позивач звернувся з даним позовом до суду лише 03 січня 2019 року.

Доказів вчинення відповідачем інших платежів, чи списання банком коштів в рахунок погашення заборгованості при настанні строків платежів суду не надано.

Відповідачем була подана суду заява про застосування строків позовної давності.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем при поданні даного позову пропущено строк позовної давності для подачи даного позову, оскільки останнє погашення заборгованості за кредитним договором відбулося у 2014 році, а позивач звернувся до суду з позовом 03 січня 2019 року, стороною відповідача подана заява про застосування строків позовної давності.

Як роз`яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення.

З огляду на викладене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню у зв`язку відсутністю належних доказів, які підтверджують суму заборгованості відповідача перед позивачем, та у зв`язку зі спливом строків позовної давності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 253, 256-258, 261,264, 266, 267, 509, 526, 530, 610-612, 631 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст. 12, 13, 76, 77, 79, 81, 82, 141, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 06 серпня 2019року.

Суддя К.Л. Шендрик