Справа №639/9339/16-ц
Провадження №6/639/163/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Баркової Н.В.,

за участю секретаря - Кузнецової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника, -

ВСТАНОВИВ:

28.08.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. з поданням, в якому просить суд з метою не допущення порушень ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» надати дозвіл для примусового проникнення приватного виконавця до житла боржника - ОСОБА_1 , дата народження. 06.01.1957 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІПН: НОМЕР_1 , зокрема до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення виконавчих дій з опису та арешту майна належного боржнику під час примусового виконання виконавчого листа № 635/9339/16-ц, виданого 28.12.2017 року, документ видав: Жовтневий районний суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором про завдаток від 21.04.2016 року 60000 доларів США, що становить 1 561 380 грн., а також понесених витрат 3 445 грн., а всього 1 564 825 грн. (АСВП №59794563 постанова про відкриття виконавчого провадження від 13.08.2019 року).

В обґрунтування свого подання приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. посилається на те, що у нього на виконанні перебуває виконавче провадження №59794563 на загальну суму з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця - 1 721 307,50 грн. з примусового виконання виконавчого листа №635/9339/16-ц.Постанови про відкриття виконавчого провадження були надіслані сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом. Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. На вимогу приватного виконавця, протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження, в порушення п.3 ч.5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження», боржником декларацію про доходи та майно не надано. Відповідно до відповіді УПФУ боржник перебуває на обліку та отримує пенсію. Згідно з відповіддю УПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами інформація відсутня. З відповіді ДФС вбачається, що на ім`я боржника відсутні відкриті розрахункові рахунки в банківській установі. Згідно з відповіддю КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» на ім`я боржника зареєстровано право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 19.08.2019 року виконавцем здійснено виїзд за адресою проживання боржника, але боржник не надав виконавцю допуск до приміщення для проведення виконавчих дій за адресою АДРЕСА_1 , що є перешкодою для примусового виконання виконавчого провадження, про що складено відповідний акт приватного виконавця. Таким чином, існують обставини, що ускладнюють виконання виконавчого документу або роблять його неможливим. Враховуючи викладене, розмір суми боргу і те, що рішення до теперішнього часу не виконано, боржник від його виконання ухиляється, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, приватний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.08.2019 року прийнято до провадження подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника.Призначено подання до розгляду в судовому засіданні.

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 439 ЦПК України подання підлягає негайному розгляду, суд вважає за можливе розглянути вказане подання за відсутності приватного виконавця, від якого разом з поданням надійшла заява про його розгляд у відсутність приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали подання, приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, враховуючи наступне.

З матеріалів подання вбачається, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження№59794563 на загальну суму стягнення з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця - 1 721 307,50 грн. з примусового виконання виконавчого листа №635/9339/16-ц, виданого 28.12.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором про завдаток від 21.04.2016 року 60 000 доларів США, що становить 1 561 380 грн., а також понесених витрат 3 445 грн., а всього 1 564 825 грн.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. від 13.08.2019 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №635/9339/16-ц, виданого 28.12.2017 року Жовтневим районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 за договором про завдаток від 21.04.2016 року 60 000 доларів США, що становить 1 561 380 грн., а також понесені витрати 3 445 грн., а всього 1 564 825 грн. Вказана постанова була надіслана боржнику ОСОБА_1 рекомендованим листом.

Згідно з відповіддю ІС ДП «НАІС» від 22.08.2019 року за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

З відповіді УПФУ за № від 22.08.2019 року про осіб-боржників, які отримують пенсії, вбачається, що боржник ОСОБА_1 перебуває на обліку в Харківському приміському об`єднаному управління ПФУ та отримує пенсію у розмірі 7 413,91 грн.

Відповідно до відповіді УПФУ № від 22.08.2019 року про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами - інформація відсутня.

Відповідь ДФС від 22.08.2019 року № свідчить про те, що відкриті розрахункові рахунки в банківській установі на ім`я боржника ОСОБА_1 - відсутні.

Згідно з відповіддю КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» від 19.12.2018 року за №14498/04-08 станом на 31.12.2012 року на ім`я ОСОБА_1 зареєстровані на праві власності наступні об`єкти нерухомості:

- 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14.10.2003 приватним нотаріусомХарківського міського нотаріального округу Руденко О.Є., р. № 3539;

- частина квартири

АДРЕСА_3 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтвапро право власності на житло, виданого 03.03.1994 Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, р. № 4-94-3240;

-квартира АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 04.03.2009 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. р. № 335.

Згідно з проведеним ТОВ «ІНВЕНТАРБЮРО» обстеженням від 20.02.2014 року встановлено, що квартира АДРЕСА_4 переобладнана унежитлові приміщення.

19.08.2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , однак, як зазначено в акті приватного виконавця - боржник не надав виконавцю допуск до приміщення, для проведення виконавчих дій за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з даними інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 28.08.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім того, згідно з довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 28.08.2019 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад:

1) верховенства права;

2) обов`язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об`єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1, п.п. 4, 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Разом з тим, відповідно до ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

За змістом наведених вище норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.).

Отже надані приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. матеріали подання містять фактичні дані щодо вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчого документу, однак не містять доказів про отримання боржником кореспонденції і про вчинення боржником саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього приватним виконавцем у зв`язку з примусовим виконання рішення суду. Крім того, будь-яких доказів того, що на теперішній час боржнику відомо про наявність відкритого виконавчого провадження відносно нього суду надано не було. Не було надано доказів і про отримання та ігнорування боржником викликів приватного виконавця тощо, адже з моменту відкриття виконавчого провадження до моменту звернення виконавця з вказаним поданням пройшло менше місяця. Окрім того, в матеріалах подання відсутні відомості про те, що боржнику було направлено повідомлення про дату проведення виконавчих дій за адресою: АДРЕСА_1 , та його обов`язок допустити виконавця для проведення виконавчих дій. Також не надано суду і доказів про знаходження за вказаною адресою коштів або майна саме боржника. Крім того суд вважає, що задоволення подання про примусове проникнення до житла боржника, про яке йдеться у поданні, призведе до порушення закріпленого статтями 47, 48 Конституції України конституційного права на житло інших громадян, які не є боржниками у даному виконавчому провадженні, однак мають зареєстроване місце проживання за вказаною адресою, на відміну від боржника.

Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 12, 76-81, 89, 439 ЦПК України, ст. 30 Конституції України, ст. 311 ЦК України, ст. ст. 1, 2, 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В.Баркова