Номер провадження: 22-ц/813/1674/19
Головуючий у першій інстанції Бойчук А.Ю.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Драгомерецького М.М. (суддя-доповідач),

суддів колегії: Дрішлюка А.І., Черевка П.М.,

при секретарі: Півнєві Д.С.,

за участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Пучкової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 05 травня 2011 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала від банку споживчий кредит у розмірі 19 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з повернення кредитних коштів у ОСОБА_1 перед банком утворилась заборгованість яка станом на 21 листопада 2017 року становить 35 909,91 гривень, з яких 14 340, 22 гривень заборгованість за кредитом, 9 443,31 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 9 940,19 гривень заборгованість за пенею, а також штрафи фіксована частина у розмірі 500 гривень та процентна ставка у сумі 1 686,19 гривень.

На підставі зазначенго банк звернувся до суду із вказаним позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві правових підстав.

Відповідач ОСОБА_1 не погоджується з позовними вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк», вважає їх необґрунтованими та зазначає, що користувалась платіжною карткою № НОМЕР_1 до 31 грудня 2016 року, оскільки 31 грудня 2016 року у неї вкрали особисті речі, серед яких була і вищевказана кредитна картка. Після чого невстановленою особою було знято грошові кошти на загальну суму 18 000 гривень.

ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення. Органом досудового розслідування були внесені відомості до ЄРДР та відкрито кримінальне провадження №0000002 за фактом вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

03 січня 2018 року ОСОБА_1 написала начальнику Одеського відділення ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву-повідомлення про факт вчиненого кримінального правопорушення, чим довела до відома керівництво банку про незаконне вилучення у неї платіжної картки та зняття грошових коштів.

25 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з проханням прийняти запобіжні заходи щодо повернення їй незаконно знятих проти її волі грошових коштів з платіжної картки.

Справа розглянута за відсутності сторін.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання до суду апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 не з`явилась, сповіщалась завчасно та належним чином про дату, час та місце слухання справи, про що була складена телефонограма від 26.07.2019р., оскільки судову повістку відповідач за адресою своєї реєстрації не отримала за закінченням терміну зберігання.

31 липня 2019 року до апеляційного суду ОСОБА_1 надіслала письмові пояснення, у яких просить апеляційне скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 27 вересня 2018 року залишити без змін.

За змістом ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Тому, слід визнати, що ОСОБА_1 самостійно розпорядилась своїми процесуальними правами та не з`явилась у судове засідання до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач не виконував ніяких дій стосовно встановлення можливості здійснення протиправних дій сторонніми особами з платіжною карткою ОСОБА_1 , не намагався встановити, чи дійсно ОСОБА_1 зняла гроші із своєї платіжної картки, а якщо ні, то хто і в який спосіб це міг зробити. Також суд першої інстанції вказував, що позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами Правил надання банківських послуг, Пам`ятки клієнта і Тарифів, щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений в належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

Проте з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може виходячи з нижченаведеного.

Відповідно до статі 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 та 2 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У судовому засіданні встановлено, що 05 травня 2011 року позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито картковий рахунок на ім`я ОСОБА_1 та видано платіжну картку № НОМЕР_1 на підставі Заяви за якою надавались банківські послуги, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів.

Позивач отримала споживчий кредит у розмірі 19 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підставі укладеного кредитного договору відповідачу відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту.

Кредитна картка є поновлювальною кредитною лінією, тобто це кредит, що надається банком клієнту в межах встановленого ліміту заборгованості, який використовується повністю або частинами і поновлюється в міру погашення раніше виданого кредиту. Клієнт, використавши та погасивши заборгованість за кредитною лінією, може знову користуватися нею у межах строку дії картки.

До позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» надало розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 05.05.2011р., з якого вбачається, що у зв`язку із неналежним виконанням своїх зобов`язань у відповідача перед банком утворилась заборгованість яка станом на 31.05.2015р. становить 35 909,91 гривень, з яких 14 340,22 гривень заборгованість за тілом кредита, 9 443,31 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 9 940, 19 гривень заборгованість за пенею, а також штрафи фіксована частина у розмірі 500 гривень та процентна ставка у сумі 1 686,19 гривень.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання (ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Із наданої банком Виписки про рух коштів на картковому рахунку вбачається, що за час дії договору, відповідач активно користувалась банківською карткою із встановленим кредитним лімітом, постійно знімаючи готівку, розраховувалася через термінали в магазинах та вносила кошти на погашення заборгованості.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після проведеної з коштами операції).

В розрахунку заборгованості, шо надавався до позовної заяви в останній графі «Сума погашення за наданим кредитом» відображені всі грошові суми, шо надходили на сплату заборгованості за кредитом. Всі операції за кредитним договором, а також те, як саме нараховувались проценти за користування кредитними коштами, прострочені проценти, санкції (пеня), комісія, сума нарахованого чергового платежу, сума простроченого платежу чітко відображені в розрахунку заборгованості.

Слід зазначити, що відповідачем частково вносились кошти на сплату заборгованості, але не в повному обсязі, що і призвело до виникнення простроченої заборгованості, що також є підтвердженням наявності кредитних правовідносин, визнанням умов договору, а тому висновки суду першої інстанції про недоведеність заборгованості за даним кредитним договором є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.

На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, судова колегія вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» у повному обсязі.

Щодо невжиття ніяких дій позивачем стосовно встановлення можливості здійснення протиправних дій сторонніми особами з платіжною карткою ОСОБА_1 , не встановлення чи дійсно ОСОБА_1 зняла гроші із своєї платіжної картки, а якщо ні, то хто і в який спосіб це міг зробити колегія суддів зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2017 року до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено інформацію від заявника ОСОБА_1 про вчинення щодо неї кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (крадіжка), що підтверджується витягом з кримінального провадження №000002 (а. с. 69).

26 травня 2017 року на ім`я ОСОБА_1 було надіслано лист від ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що Банком розглянуто звернення стосовно повернення коштів, які були зняті з платіжної картки та вказано, що Банк не може повернути кошти з підстав, які були зазначені у цьому листі.

Судова колегія звертає увагу, що вказані посилання суду першої інстанції є неспроможними, оскільки до кола повноважень ПАТ КБ «ПриватБанк» не входить вирішення питання щодо встановлення факту зняття грошових коштів невстановленою особо, а є виключними повноваженнями правоохоронних органів України.

Крім того, матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів щодо руху кримінального провадження, винесення у ній процесуальних рішень у відповідності до вимог чинного законодавства, що свідчить про незацікавленість ОСОБА_1 у з`ясуванні обставин скоєного щодо неї кримінального правопорушення.

На підставі ч. ч. 1 та 13 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

ПАТ КБ «ПриватБанк» понесло та документально підтвердило сплату судового збору при подачі позовної заяви у розмірі 1 600 гривень (а. с. 4) та при подачі апеляційної скарги у розмірі 2 400 (а. с. 128), то з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 4 000 гривень.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374 ч. 1 п. 2, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2018 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (МФО 305299, , р/р № НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №б/н від 05 травня 2011 року, яка станом на 27 листопада 2017 року становить 35 909,91 гривень, з яких 14 340,22 гривень заборгованість за тілом кредита, 9 443,31 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 9 940, 19 гривень заборгованість за пенею, а також штрафи фіксована частина у розмірі 500 гривень та процентна ставка у сумі 1686,19 гривень, а також судовий збір у розмірі 4 000 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено: 02 серпня 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М.Драгомерецький

А.І. Дрішлюк

П.М. Черевко