Провадження № 2/760/6611/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

12 листопада 2019 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Козленко Г.О.,

за участю секретаря - Хліменкової А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до Солом`янського районного суду міста Києва з вказаним позовом та просить усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 шляхом визнання останнього таким, що втратив право користування цим житлом.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що ОСОБА_1 відповідно до договору дарування квартири від 29.11.2013 зареєстрованого в реєстрі за №4085 приватним нотаріусом А.Є. Юр-Капіносом, інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» №36087 від 17.09.2019, є єдиною власницею квартири АДРЕСА_1 .

Зазначає, що відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні станом на 14.09.2019 в вищезазначеній квартирі зареєстровано три особи:

- син позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- колишній чоловік позивача, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також позивач зазначила, що відповідач є її рідним братом, однак через складні сімейні відносини вони повністю припинили спілкування три роки тому. Відповідач у квартирі не мешкає, речей останнього в ній немає, але в квартирі зареєстрований. Зазначила, що вбачається наступна сукупність юридичних фактів, а саме: відповідач є членом сім`ї позивача, факт наявності родинних зв`язків підтверджується показанням свідка у письмовій формі - матері позивача та те, що відповідач у спірній квартирі не проживає більше трьох років, факт тривалого не проживання відповідача у вказаному житлі підтверджується Актом обслуговуючої експлуатаційної організації про не проживання особи від 23.09.2019. На думку позивача, наявні всі підстави визначені ч.2 ст.405 ЦК України для визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом та зазначила, що останній не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири. Перешкода у розпорядженні житлом полягає в тому, що позивач планує продати квартиру, про що з майбутнім покупцем укладений попередній договір, відповідно до умов якого позивач зобов`язаний здійснити всі встановлені законодавством дії та зняти з реєстрації всіх осіб, що проживають в ній.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.07.2019 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

24.09.2019 ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житлом шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, 12.11.2019 через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, суду не було подано відзив на позов або будь-які інші заяви чи клопотання з процесуальних питань.

Згідно вимог ст.280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, письмові докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин справи, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, приходить до наступного висновку.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 29.11.2003 укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є., вбачається, що ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняла у дар квартиру під номером АДРЕСА_2 .

Згідно інформаційної довідки виданої комунальним підприємством Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» КВ-2019 №36087 від 17.09.2019 встановлено, що згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. від 29.11.2003 №4085.

З Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_3 , вбачається, що зареєстрована станом на 21.10.2019 одна особа, ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Як вбачається з довідки про реєстрацію місця проживання особи наданою відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 07.10.2008 по теперішній час.

З акту про не проживання особи від 19.07.2019, вбачається, що гр. ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 не проживає, що підтверджується копією акту про не проживання особи, який міститься у матеріалах справи.

Відповідно до акту про проживання особи від 23.09.2019 встановлено, що гр. ОСОБА_2 фактично не проживає протягом останніх трьох років за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією акту про проживання особи, який міститься у матеріалах справи.

Крім того, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_5 від 19.09.2019, відповідно до якої остання підтверджує наявність родинних зв`язків між ОСОБА_2 і ОСОБА_1 і стверджує, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_5 та є рідними братом та сестрою. Документи, що підтверджують родинні зв`язки у ОСОБА_5 відсутні, а саме відсутня копія/оригінал свідоцтва про народження сина ОСОБА_2 , так як остання з сином повністю припинила своє спілкування більше ніж 3 роки тому.

Відповідно до заяви ОСОБА_6 від 20.10.2019, останній підтвердив родинні зв`язки між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та зазначив, що протягом останніх трьох років повністю припинив своє спілкування з сином.

Відповідно до попереднього договору від 12.09.2019 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 вбачається, що сторони зобов`язуються в майбутньому, в строк, обумовлений п.8 цього договору, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна. Нерухомим майном є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Так, ч.1 ст.383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

У разі виникнення спірної ситуації, що стосується власника та осіб, які проживали з ним як члени сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права відбуватися згідно з вимогами ст.ст.405, 406 Цивільного кодексу України.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною першою статті 317 ЦК України.

Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у ч.2 ст.321 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Разом з тим, згідно зі ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», надав роз`яснення, що відповідно до положень статей 391, 396 Цивільного кодексу України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

У відповідності з приписами ч.ч.1, 2 ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом, відповідач, квартирою АДРЕСА_1 , не користується без поважних причин понад один рік, не бере участі в її утриманні, чим порушується право власності позивача.

З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.3, 8, 21, 22, 24, 55, 61, 129, 129-1 Конституції України, ст.ст.15, 16, 316, 317, 319, 321, 391, 405, 406 Цивільного кодексу України, ст.ст.1-18, 76-81, 95, 141, 228, 229, 235, 241, 244, 245, 258, 259, 263-265, 268, 274-282, 289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні житлом, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 з боку ОСОБА_2 шляхом визнання останнього таким, що втратив право користування цим житлом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя - Г.О. Козленко