У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.11.2019 Справа №607/1061/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд у складі судді Грицай К.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по оцінці вартості земельних ділянок, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою із скаргою на дії та рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по оцінці вартості земельних ділянок.

Крім того, звернувся до суду із клопотанням про поновлення процесуального строку на звернення до суду із даною скаргою. В обґрунтування клопотання вказує, що 21 червня 2019 року ним отримано від Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повідомлення від 18.06.2019 року №27505, №27506, №27507, №27508, №275010, №27511, №27512 у якому повідомлено його про те, що його майно, а саме земельні ділянки були оцінені експертом в межах виконавчого провадження № 52664246.

03 липня 2019 року у цивільній справі №607/1061/16-ц, провадження №4-с/607/68/2019 Тернопільським міськрайонним судом постановлено ухвалу про відкриття провадження за його скаргою на дії і рішення державного виконавця щодо проведення оцінки арештованого майна.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 5 листопада 2019 року у цивільній справі №607/1061/16-ц, провадження №4-с/607/68/2019 його, скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця щодо проведення оцінки арештованого майна було залишено без розгляду відповідно до ст. 257 ЦПК. Тому вважає, що з 05 листопада 2019 року необхідно рахувати 10-денний строк протягом якого, він, ОСОБА_1 має право повторно оскаржити результати оцінки арештованого майна в судовому порядку та вважає пропущеним даний строк з поважних причин.

Вирішуючи питання поновлення пропущеного строку на подання скарги на дії та рішення державного виконавця, суд зазначає наступне.

На підставі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 1 статті 449 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи .

Згідно ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На підставі ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Суд зауважує, що правова природа строку звернення до суду, дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

Зокрема, у п. 570 рішення у справі «ВАТ «Нафтова компанія Юкос» проти Росії» Європейський Суд з прав людини визначив термін давності, як передбачене законом право порушника не піддаватися попередженню або суду після закінчення певного терміну після здійснення правопорушення. Як зазначив ЄСПЛ, строки давності, які характерні для національних правових систем Держав-учасниць, відповідають декільком цілям, в числі яких забезпечення правової визначеності та остаточності.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у Рішенні від 29 червня 2010 року №17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

З цього приводу у ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду або на оскарження судового рішення виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру (справа «Салов проти України»), зокрема, з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи (справа «Сутяжник проти Росії», п. 38).

Як вбачається зі змісту скарги, заявник дізнався про порушення його права 21 червня 2019 року, коли ним було отримано від Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повідомлення про проведення оцінки його майна. У встановлений законом 10-денний строк він звернувся до суду із відповідною скаргою на дії та рішення державного виконавця, про що вказує у скарзі.

Як вбачається із ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 05 листопада 2019 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/85524977), на яку посилається заявник, скаргу на дії державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області було залишено без розгляду за заявою представника скаржника.

Таким чином, припинення провадження з розгляду скарги, поданої 03 липня 2019 року відбулось за волею скаржника та жодні об`єктивні обставини не були перешкодою для подальшого розгляду даної скарги.

16 листопада 2019 року скаржником подано до суду аналогічну скаргу, про що сам скаржник вказує у змісті скарги.

Про існування будь-яких умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду та про необхідність усунення таких умов заявник у поданій заяві про поновлення строку для подання скарги не вказує.

Таким чином, скаржником ОСОБА_1 16 листопада 2019 року повторно направлено на вирішення суду аналогічну скаргу на дії та рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по оцінці вартості земельних ділянок за відсутності інших підстав або нових обставин після вирішення такої скарги судом (постановлення ухвали залишення без розгляду).

Про існування інших обставин, що могли свідчити про поважність причин, з яких було пропущено десятиденний строк для подання скарги ОСОБА_1 не вказав.

Відповідно до вимог п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», при вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Суд наголошує, що обов`язок доказування обставин належними, допустимими та достатніми доказами за європейським стандартом судочинства «поза розумним сумнівом», покладається на кожну із сторін справи.

Зважаючи на принцип змагальності, і те, що відповідачем жодним доказом не підтверджено викладених ним обставин на обгрунтування поважності причин, з яких ОСОБА_1 був позбавлений можливості у встановлений процесуальним законом десятиденний строк (до 02.07.2019 року) звернутися зі скаргою, тому, доводи заявника про можливість повторного звернення до суду із аналогічною скаргою по 15 листопада 2019 року суд вважає необґрунтованими та за недоведеністю суд не вбачає підстав на поновлення процесуального строку.

Згідно положень статті 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою. Ухвалу про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. (ч.7, 8 ст. 127 ЦПК України).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 126, 127, 353, 449 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по оцінці вартості земельних ділянок залишити без задоволення.

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області по оцінці вартості земельних ділянок залишити без розгляду.

Матеріали скарги повернути заявникові та роз`яснити право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддяК. М. Грицай