Справа № 667/711/14-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2019 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Красновському В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

встановив:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Представник надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 31.03.2014 року задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором в сумі 64030,64 грн. та судовий збір в розмірі 640,31 грн. На підставі цього рішення Комсомольським районним судом м.Херсона по справі №667/711/14-ц було видано виконавчий лист від 24.04.2014 року.

На виконання зазначеного виконавчого листа постановою державного виконавця Колесніченко П.О. від 19.09.2016 року Комсомольським РВ ДВС м.Херсона ГТУЮ у Херсонській області відкрито виконавче провадження №52213801.

Згідно з постановою старшого державного виконавця Корабельного РВ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Кризькою Л.М. від 31.05.2017 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа №667/711/14-ц (ВП №52213801) завершено у зв`язку неможливістю встановити місце знаходження боржника та з`ясувати місце проживання.

Згідно з ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Процедуру визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; 2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; 3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ст.23 Закону строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:1)пред`явленням виконавчого документа до виконання; 2) частковим виконанням рішення боржником; 3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», який набрав чинності з 05.10.2016 р., виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Строки, зазначені в частині 1 цієї статті, встановлюється для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З огляду на вищезазначене, положення Закону України від 02.06.2016 р. «Про виконавче провадження» в частині строків пред`явлення виконавчих документів до виконання, визначених у ч. 1 ст. 12 цього Закону «Про виконавче провадження», в аспекті положень пункту 5 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону, розповсюджуються виключно на виконавчі документи видані з дня прийняття цього Закону та до набрання ним чинності, і не можуть розповсюджуватись на правовідносини, які виникли до прийняття цього Закону в частині визначення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, якщо він був виданий до прийняття цього Закону.

Як було встановлено у судовому засіданні виконавчий лист № 667/711/14-ц містить відмітки державних виконавців Комсомольського РВ ДВС м.Херсона про повернення виконавчого листа від 14.11.2014 року та від 24.12.2015 р. згідно п.5 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином суд дійшов висновку, що виконавчий лист №667/711/14-ц не був пред`явлений до виконання після 1 червня 2017 року у строк 1 рік, встановлений як у виконавчому документі, так і у передбачений Законом України «Про виконавче провадження» строк в редакції, що діяла на час видачі виконавчого документа.

Згідно вимог ч.1 ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно вимог ч.2 ст.432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до вимог ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню уразі: визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи-сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимогу виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.

З врахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м. Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню, з тих підстав, що виконавчий лист не пред`явлено стягувачем до закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Керуючись ст.432 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Корабельний районний відділ державної виконавчої служби м.Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, ПАТ КБ "ПриватБанк" про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист, виданий на виконання рішення Комсомольського районного суду м.Херсона по справі №667/711/14-ц від 24.04.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором в сумі 64030,64 грн. та судового збору в розмірі 640,31 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя С.І.Майдан