Головуючий суддя
в суді 1 інстанції Козіна С.М.
Єдиний унікальний № 374/193/19
УХВАЛА

30 липня 2019 року суддя Ржищівського міського суду Київської області Козіна С.М., перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

09 липня 2019 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана позовна заява.

25 липня 2019 року на запит Ржищівського міського суду Київської області надійшла інформація відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, з якої встановлено, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрованим не значиться.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено наступне.

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до вимог ч.9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Частиною 10 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Проте як встановлено з відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області, відповідач ОСОБА_3 зареєстрованим не значиться.

Крім того, матеріали справи не містять будь-яких даних щодо наявності у відповідача майна на території України, а згідно свідоцтва про шлюб встановлено, що відповідач є громадянином Федеративної Республіки Німеччина.

У заяві позивач посилається на ч. 2 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак, сторони не мають спільних дітей, позивач не надавала відомостей про стан здоров`я та не зазначала інших поважних причин, у зв`язку із якими вона не може виїхати до місця проживання відповідача, також до матеріалів справи не долучено інформації про те, що відповідач не заперечує про те, що розгляд справи буде відбуватись за зареєстрованим місцем проживання позивача.

Крім того, необхідно зазначити, що порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитись розірвання шлюбу.

Так, згідно ст. 63 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 вказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (стаття 16 Закону України "Про міжнародне приватне право").

Зокрема, в порушення вимог п.6 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивачем не вказано відомостей про вжиття заходів досудового врегулювання спору , якщо такі проводилися, в тому числі якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору. Відповідно до ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Умови розірвання шлюбу за рішенням суду викладені у ст. 109 СК України.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України.

Отже, заходи досудового врегулювання спору, шляхом звернення зі спільною заявою про розірвання шлюбу до органів ДРАЦС у порядку, передбаченому ст. 106 Сімейного кодексу України, у даному випадку є обов`яковими.

Звертаючись до суду, позивачем у позовній заяві не зазначено підстав розірвання шлюбу в судовому порядку, які перешкоджають розірванню шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану, відсутності згоди другого з подружжя на розірвання шлюбу через органи ДРАЦСу.

Відповідно до п.7 ч.4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору, у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновків, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу необхідно повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 29, 260, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - повернути позивачу ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до пп. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, тобто до Київського апеляційного суду через Ржищівський міський суд Київської області.

Суддя