Справа № 445/207/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2019 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Бакаїм М. В.

з участю секретаря Стеців Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Золочів Львівської області в порядку провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договір позики коштів, згідно якого відповідач взяв у нього 50 000 грн. на власні потреби строком на три місяці. ОСОБА_2 написав йому розписку в якій зобов`язався повернути гроші до 06.10.2018 року з відсотками. Однак, у визначений в розписці строк відповідач кошти не повернув, тому він змушений звернутися до суду та просить стягнути борг 50000 грн. , 477 грн. 00 коп. - 3% річних та 1650 грн. 00 коп. - інфляційних витрат.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності , вимоги позову просив задоволити.

Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча належним чином був неодноразово повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчать оголошення про виклик ОСОБА_2 на сайті суду.

Статтею 280 ЦПК України передбачається, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

06.07.2018 року відповідач надав позивачу розписку, якою засвідчив те, що він отримав від позивача 50000 грн. , які зобов"язався повернути до 06.10.2018 року.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 1 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

В разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Таким чином, сторони в належній формі уклали договір позики, за яким відповідач взяв на себе зобов`язання повернути позичені кошти до 16.10.2018 року.

Також, позивач просить стягнути 3% річних в розмірі 477.00 грн. та лише 1650 грн. втрат від інфляції, хоча при розрахунку інфлації за формулою (збитки відінфляції) = (сума боргу) х (індекс інфляції) / 100% - (сума боргу) розмір інфляції становить 2494,00 грн.

Однак, суд вважає, що слід стягнути борг в межах розрахунку заборгованості наданий позивачем, не виходячи за межі позову, зокрема: втрат від інфляції в розмірі 1650.00 грн. , а не 22494.14 грн .

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписами ч. 3 ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Будь-яких заперечень щодо наведеного позивачем розрахунку боргу та встановлених судом обставин справи відповідач не надав.

Отже, позов ОСОБА_1 підставний та підлягає задоволенню.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 768,40 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 263-265, 273, 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, 525, 526, 625, 631 ЦК України,суд,

у х в а л и в :

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 06.07.2018 року в розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн., 3% річних в розмірі 477 (чотириста сідесят сім) грн. 00 коп , 1650 (одну тисячу шістсот п`ятдесят ) грн. 00 коп. - інфляційні втрати та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

ОСОБА_3 М. В. Бакаїм