Справа № 2-261/2009
Провадження № 22-ц/801/265/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Боднарук М. Ф.
Доповідач:Міхасішин І. В.
УХВАЛА

02 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Міхасішина І.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу,

встановив :

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2009 року задоволено позов ОСОБА_3

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 27 травня 1978 року у Новоаненському райвідділі ЗАГС Молдавської РСР, актовий запис №30.

На таке рішення 18 грудня 2018 року позивач ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу та заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Заяву про поновлення обґрунтовувала тим, що в кінці листопада 2018 року з листа ГУ Пенсійного Фонду України у Вінницькій області про припинення виплати пенсії по втраті годувальника (покійного ОСОБА_4І.) дізналася про існування рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2009 року, яке вступило в законну силу 03 квітня 2009 року. Проте з відповідним позовом вона ніколи не зверталася та участі в розгляді справи не брала, судові повістки на її ім'я та копія судового рішення не направлялися. 12 грудня 2018 року вона ознайомилася з матеріалами справи та отримала копію судового рішення, а тому строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних і незалежних від неї причин.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Частиною 3 статті 354 ЦПК України встановлено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст. 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов'язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як видно з матеріалів справи в березні 2009 року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу (а.с.2-7).

Про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена завчасно та належним чином безпосередньо в суді під час попереднього судового розгляду 17 березня 2009 року, що підтверджується розпискою останньої (а.с. 10).

Згідно з ч. 5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.

ОСОБА_3 брала участь у судовому засіданні 24 березня 2009 року, в якому було встановлено особу позивача, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.12).

При цьому, позивач подала заяву про проведення слухання справи без здійснення фіксування судового процесу (а.с.11а).

Після закінчення судового розгляду, судом було проголошено рішення від 24 березня 2009 року, роз'яснено його зміст, порядок і строки оскарження.

Доводи ОСОБА_3 про те, що позов від її імені подано іншою особою, не підтверджено жодними доказами, водночас доводи про те, що вона не була повідомлена про розгляд справи спростовуються матеріалами справи.

Також не приймаються до уваги доводи ОСОБА_3 про те, що на її адресу копія судового рішення не направлялася, оскільки як було встановлено, повний текст судового рішення оголошено в судовому засіданні 24 березня 2009 року, тоді як за змістом частин другої, третьої ст. 222 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) копії судового рішення видавалися особам, які брали участь у справі, на їхню вимогу не пізніше п'яти днів з дня проголошення рішення. Особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії судового рішення надсилаються протягом п'яти днів з дня проголошення рішення рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Оскільки в матеріалах справи відсутня заява ОСОБА_3 про видачу їй копії судового рішення, а також остання була присутня в судовому засіданні під час його проголошення, відповідно до вимог ст. 222 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду справи), така копія рішення на адресу позивача не направлялася.

Також відсутність запису про розірвання шлюбу у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян не підтверджує наявність обставин, що позивачу не було відомо про розгляд її справи і як наслідок пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин, оскільки за змістом ч. 1 ст. 115 СК України (в редакції, чинній на час розгляду справи) розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка.

Тобто, відповідно до чинного на час розгляду справи законодавства, ініціатива звернення до органів державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію розірвання шлюбу належала саме колишньому із подружжя.

Європейським судом з прав людини була сформована практика, згідно з якою, право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13 п.46).

Положення ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством.

З аналізу практики ЄСПЛ видно, що поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим та вважається співвідносним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності, зазвичай, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції (справа «Мушта проти України»); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справи «Рябих проти Росії», «Устименко проти України»); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справи «Безруков проти Росії», «Брумареску проти Румунії»).

При цьому у кожному випадку прийняття національними судами рішення про поновлення строків на звернення до суду або на оскарження судового рішення, ЄСПЛ наголошує на необхідності перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків втручання у принцип res judicata, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні у підставах для поновлення строків (справ «Пономарьов проти України»), а також, чи є обмеження права особи на доступ до суду пропорційним (справа «Мельник проти України»).

У рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо: 1) пропуск строку є поважний, об'єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника, а тим більше, якщо пропуск строку стався з вини судів попередніх інстанцій, зокрема, у зв'язку з несвоєчасним врученням повного тексту судового рішення при одночасній добросовісній поведінці скаржника та вчиненні останнім усіх залежних від нього дій з метою отримання такого рішення; 2) оскарження судового рішення здійснюється не з метою перегляду остаточного рішення, а обумовлене метою виправлення судової помилки, яка має суттєве значення для захисту прав та інтересів особи або становить значний суспільний або у, виняткових випадках, державний інтерес.

З урахуванням того, що з часу набранням рішенням законної сили минуло дев'ять років та вісім місяців, при цьому ОСОБА_3 не було наведено існування обставин непереборного характеру, та не спростовано обставин належного повідомлення її про розгляд справи, відповідно до вимог ч.2 ст. 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ч.2 ст.358 ЦПК України,

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 24 березня 2009 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: І.В. Міхасішин