Справа № 724/331/19
Провадження № 2/724/246/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2019 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Рижак П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в місті Хотині Чернівецької області справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про стягнення інфляційних витрат і процентів за договором позики

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

14 лютого 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат і процентів за договором позики.

В обґрунтування позову посилається на те, що 22.12.2015р. між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договорі позики, відповідно до якого позивач надав грошову позику в сумі 6000 доларів США та 60000 гривень. Вказує, що у разі неповернення ОСОБА_2 вказаних коштів відповідач ОСОБА_3 зобов`язався їх повернути, про що свідчить розписка. Зазначає, що на даний час кошти йому не повернуті.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 08.02.2017р. стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача основну суму боргу та 60% річних від простроченої суми. Однак рішення суду не виконано, у зв`язку з чим позивач нарахував відповідачам до сплати 60% річних від основної суми боргу 6000 доларів США за період з 22.09.2016р. по 31.12.2018р. в сумі 8186,30 доларів США; 60 % річних від основної суми боргу 60000,00 грн. за період з 22.09.2016р. по 31.12.2018р. в сумі 81863,01 грн.; інфляційні втрати за період з 01.01.2016р. по 31.12.2018р. із основної суми боргу 60000,00 грн. в сумі 24193,85 грн.

За таких обставин, просить суд солідарно стягнути з відповідачів вказану суму коштів.

Крім того, в позовній заяві позивач заявив клопотання про розгляд справи без його участі, свої вимоги підтримує у повному обсязі, щодо заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання неодноразово не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи, про причини не повідомив, відзив на позов не подав.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак від його представника ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності, просила в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на позов, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , зазначає, що викладені в позові обставини не відповідають дійсності з огляду на таке. Про існування рішення суду від 08.02.2017р. відповідачу ОСОБА_3 не було відомо.

Також стверджує, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Крім того, звертає увагу суду, що додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином.

31.05.2019р. позивач надіслав на адресу суду клопотання, згідно якого просив не брати до уваги відзив на позов.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 26.03.2019р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.04.2019р. відкладено підготовче судове засідання за клопотанням представника відповідача Поповича Д.М.

Ухвалою суду від 21.05.2019р. продовжено строк підготовчого засідання, судове засідання відкладено у зв`язку з клопотанням представника відповідача ОСОБА_4 , оскільки перебуває на лікарняному.

Ухвалою суду від 11.06.2019р. закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті. В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_4 про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні відмовлено.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

22.12.2015р. між ОСОБА_1 (надалі Позикодавець) та ОСОБА_2 (надалі Позичальник) був укладений договір позики, згідно п.1 якого Позикодавець надав Позичальнику грошову позику в сумі 6000 доларів США та 60000,00 гривень, строком на один місяць (а.с.10).

Позичальник зобов`язується повернути суму позики у встановлений договором строк, який вираховується з дня передачі грошей. Договір позики набирає чинності з моменту передачі грошей Позикодавцем Позичальникові під розписку (п.п. 2, 3 Договору).

Відповідно до п. 6 Договору у випадку несвоєчасного повернення позики Позичальник сплачує суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 60 % річних від простроченої суми боргу, та моральну шкоду в розмірі позики.

Договір підписаний сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ), та містить в собі відомості щодо поручителя ОСОБА_3 .

Згідно розписки ОСОБА_2 від 22.12.2015р. останній отримав грошові кошти в сумі 6000 доларів США та 60000,00 грн. особисто (а.с.10 зворот).

Відповідно до розписки ОСОБА_3 від 23.12.2015р. останній взяв на себе зобов`язання, що у випадку неповернення ОСОБА_2 грошових коштів ОСОБА_1 згідно договору від 22.12.2015р., такі кошти поверне ОСОБА_3 (а.с.11).

Рішенням Хотинського районного суду від 08.02.2017р. у справі №724/1312/16-ц, яке набрало законної сили, стягнуто солідарно з відповідачів ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , заборгованість станом на 22 вересня 2016 року згідно договору позики від 22.12.2015 року в загальній сумі 345356,16 (триста сорок п`ять тисяч триста п`ятдесят шість) гривень 16 копійок, яка складається з: заборгованості за сумою позики - 6000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.09.2016 року складає 155847,60 грн. та 60000,00 грн., разом - 215847,60 грн.; 60 % річних від простроченої суми - 129508,56 грн. (а.с.8-9).

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно із частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що п. 6 договору від 22.12.2015р. сторони визначили інший розмір процентів, а саме 60% річних від простроченої суми боргу (а.с. 10).

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу.

Судом враховується, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає, а норма частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

За таких обставин вірним є нарахування позивачем інфляційних втрат лише на суму основного боргу в розмірі 60000,00 гривень.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат за період з 01.01.216р. по 31.12.2018р. судом встановлено, що розмір інфляційних втрат за визначений позивачем період становитиме 25432,26 грн., однак враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню в розмірі заявленому позивачем, а саме в сумі 24193,85 грн.

Також судом встановлено правомірність нарахування 60 % річних на основну сум заборгованості 60000,00 грн. за період з 22.09.2016р. по 31.12.2018р. в сумі 81863,01 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 60% річних від простроченої суми 6000 доларів США, судом враховується наступне.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних (в даному випадку 60% річних, як зазначено в договорі позики) має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення.

Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Аналогічна позиція, викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019р. у справі №373/2054/16-ц.

Перевіривши розрахунок 60% річних від простроченої суми 6000 доларів США за період з 22.09.2016р. по 31.12.2018р., що становить 8186,30 доларів США, суд встановив правильність нарахування останніх, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідачами не спростовано доводів позивача про наявність боргу згідно договору позики від 22.12.2015р., а також невиконання рішення суду від 08.02.2017р., згідно якого стягнуто заборгованість станом на 22.09.2016р.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 81 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Рішенням Хотинського районного суду від 08.02.2017р. у справі №724/1312/16-ц встановлено, що солідарним боржником за договором позики від 22.12.2015р. є ОСОБА_3 , який згідно розписки від 22.12.2015р. поручився перед позивачем ОСОБА_1 за виконання ОСОБА_2 обов`язку щодо повернення суми позики.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим з відповідачів слід стягнути солідарно: 8186,30 доларів США - 60% річних від простроченої суми позики 6000 доларів США, 81863,01 грн. - 60% річних від простроченої суми позики 60000,00 гривень, 24193,85 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми позики 60000,00 гривень.

Суд погоджується з доводи представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про те, що індексації підлягає лише гривня, та звертається увага останньої, що позивачем інфляційні витрати нараховано лише на суму боргу в гривні.

Не приймаються до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_4 , що додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином, оскільки позивач на виконання ухвали про залишення позову без руху, надав суду засвідчені копії.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідачів порівну та стягуються в дохід держави, оскільки позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.1 ст. 6 закону України «Про судовий збір» за подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» визначено ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При визначені розміру судового збору судом враховується, що ціна позову становить 325248,07 грн. (8186,30 доларів США, що еквівалентно 209487,42 грн. +81863,01 грн. +24193,85 грн.), а тому судовий збір складатиме - 3155,44 грн., який підлягає стягненню в дохід держави з кожного відповідача порівну, тобто по 1577,72 грн. з кожного.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 12, 76-81, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат і процентів за договором позики - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) заборгованість за договором позики від 22.12.2015р. станом на 31.12.2018р., а саме: 8186,30 доларів США - 60% річних від простроченої суми позики 6000 доларів США, 81863,01 грн. - 60% річних від простроченої суми позики 60000,00 гривень, 24193,85 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми позики 60000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1577,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) в дохід держави судовий збір в розмірі 1577,72 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 07 серпня 2019р.

Суддя: Л. Л. Гураль