ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №583/1331/19

Номер провадження 22-ц/816/4000/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Орлов І. В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2019 року, ухваленого у складі судді Соколової Н.О. в приміщенні Охтирського міськрайонного суду Сумської області,

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з нього на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку та доходів платника аліментів, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і протягом всього строку інвалідності.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 січня 1997 року по 18 грудня 2018 року. Під час перебування у шлюбі, їй була встановлена 3 група інвалідності. Оскільки на даний час вона є непрацездатною, пенсіонером та інвалідом 3 групи, потребує матеріальної допомоги, яку відповідач може надавати. Зазначає, що ОСОБА_2 працює лікарем, матеріально забезпечений, інших утриманців не має. У зв`язку тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, вона змушена звернутися до суду.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2019 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження доказів з цього приводу, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що вона є непрацездатною, офіційно не працевлаштованою, отримує пенсію на мінімальному забезпеченні, є інвалідом 3 групи, тоді як відповідач отримує доходи значно вищі, ніж її пенсія, утриманців, непрацездатних батьків чи будь-яких стягнень за виконавчими документами не має. Наведені обставини дають підстави для задоволення позову. При цьому, позивач посилається на постанову Верховного Суду від 22.11.2018 р. у справі № 758/4690/15-ц.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони з 15 січня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 18 грудня 2018 року (а.с. 9-10).

У період шлюбу ОСОБА_1 набула статусу інваліда 3 групи за загальним захворюванням безстроково (а.с. 11).

З довідки управління ПФУ Сумської області № 1348 від 25 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПФУ і отримує пенсію за віком. Розмір пенсії за січень-лютий 2019 року склав по 2 106,34 грн, за березень 2019 року - 2 398, 25 грн (а.с. 12).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач отримує пенсію за віком у розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність, тому вона не вважається особою, яка потребує матеріальної допомоги у розумінні ч. 4 ст. 75 СК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду, оскільки суд дійшов його правильно встановивши фактичні обставини справи, з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За положеннями частин другої-четвертої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Такий правовий висновок узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від яких Верховний Суд у своїх постановах від 11 лютого 2019 року у справі № 281/697/16-ц, від 11 жовтня 2018 року у справі №161/16931/16-ц , в тому числі і в постанові від 22 листопада 2018 року №758/4690/15-ц, на яку посилається позивач, не відступив.

З матеріалів справи вбачається, що розмір пенсії позивача становив з січня по лютий 2019 року по 2 106,34 грн, за березень 2019 року - 2 398, 25 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2019 року - 1497 гривень, з 1 липня - 1564 гривні, з 1 грудня - 1638 гривень.

Отже, ОСОБА_1 отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом встановлено, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та взагалі є тотожними доводам, викладеним в позовній заяві, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 28 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 16 серпня 2019 року.

Головуючий: С.С. Ткачук

Судді: О.Ю.Кононенко

І.В.Орлов