Справа № 404/1892/17
Номер провадження 6/404/2/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

у складі: головуючого судді Павелко І.Л.

за участі секретаря Мосійчук А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Люльченко Римми Сергіївни про примусове проникнення до житла боржника,-

Встановив:

Державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Люльченко Римма Сергіївна звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, відповідно до якого просить надати дозвіл на примусове проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 де перебуває майно боржника ОСОБА_2.

Посилається на те, що на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 57064572 з примусового виконання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка проживає за адресою : АДРЕСА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18675 грн. 46 коп. і моральної 150 000 грн. (АСВП №57033430) та на користь ОСОБА_4, адреса проживання АДРЕСА_3 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18675 грн. 46 коп. і моральної 150 000 грн. (АСВП 57033267).

В судове засідання приватний виконавець не з'явився.

Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши подання та додані в його обґрунтування докази, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

В провадженні державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Люльченко Римми Сергіївни знаходиться на виконанні зведене виконавче провадження № 57064572 з примусового виконання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , яка проживає за адресою : АДРЕСА_2 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18 675 грн. 46 коп. і моральної 150 000 грн. (АСВП №57033430) та на користь ОСОБА_4, адреса проживання АДРЕСА_3 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 18 675 грн. 46 коп. і моральної 150 000 грн. (АСВП 57033267).

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Звертаючись з поданням до суду державний виконавець посилається на те, що існують обставин, що ускладнюють виконання виконавчого документу або роблять його неможливим.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Вимогами п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у звязку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Приватним виконавцем надано до суду: відповідь ОКП «Кіровоградське ООБТІ» від 12.11.2018 року, що ОСОБА_2 має зареєстроване право власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_1

Проте до суду не було надано інших матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують повноту проведення приватним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

З копії акта приватного виконавця від 09.11.2018 року вбачається, що потрапити на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 не вдається можливим у зв'язку з тим, що будинок закритий і ніхто не відкрив двері , оскільки на даний час ніхто не проживає, а за будинок доглядає сусідка ,яка проживає за адресою: АДРЕСА_3

Згідно довідки квартального комітету №1 Фортечного району м. Кропивницький від 15.11.2018 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано дві особи: ОСОБА_2 - зареєстрований але не проживає та ОСОБА_5, зареєстрований, але проживає в м. Києві.

Відповідно до інформації, що міститься в картотеці відділу реєстрації місця проживання особи Міської ради міста Кропивницького, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані особи, в тому числі зареєстровані, відсутні.

Відповідно до листа Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління національної поліції в Кіровоградській області боржник засуджений до 15 років позбавлення волі, 20.08.2018 вибув для відбуття покарання з Кропивницького слідчого ізолятора (№14) до Арбузинської виправної колонії (№83).

22.11.2018 року до відділу надійшов лист південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції, згідно якого боржник відбуває покарання в державній установі «Арбузинська виправна колонія (№83), за адресою: смт. Костянтинівка, вул. Володимирська, 1, Арбузинського району, Миколаївська область.

Державним виконавцем відділу 20.12.2018 року здійснено повторний вихід за адресою: АДРЕСА_1, що відображено в акті державного виконавця.

Начальнику Кропивницького ВП ГУНП 21.12.2018 року направлено запит для отримання інформації про наявність ключів від домоволодіння боржника так як державним виконавцем будо здійснено вихід за адресою АДРЕСА_1 встановлено та складено акт, за яким зі слів ОСОБА_4, яка проживає за адресою АДРЕСА_3, ключі від будинку за адресою АДРЕСА_1 знаходяться в слідчого вказаного відділу та за можливості надати для подальших здійснень державним виконавцем дій ,або залучити уповноважених на те осіб для здійснення опису та подальшої реалізації для задоволення вимог стягувачів.

У відповідності до ч. 1 ст. 311 ЦК України житло фізичної особи є недоторканим.

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (ст. 30 Конституції України).

Приватний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право проводити огляд приміщень, у разі необхідності примусово відкривати їх у встановленому порядку.

Згідно ст.10Закону України«Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об'єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов'язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Примусове входження до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання правопорушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі № 1-18/2011 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 376 у взаємозв'язку зі статтями 151, 152, 153 ЦПК України, роз'яснено, що Конституція України проголосила Україну правовою державою (стаття 1). Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави (частина друга статті 3 Конституції України). Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України(частина перша статті 64 Основного Закону України).

Кожному гарантується недоторканність житла; не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду (частини перша, друга статті 30 Конституції України).

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першої статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції Україниі міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага. В Україні як правовій державі визнається і діє принцип верховенства права (стаття 1, частина перша статті 8 Конституції України), який передбачає панування права в суспільстві і вимагає від держави його втілення у правотворчу та право застосовну діяльність.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом, завданням якого є, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України (частина перша статті 55 Основного Закону України). Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, з матеріалів справи не можливо зясувати чи вчинявся приватним виконавцем повний обсяг заходів, направлених на належне повідомлення боржника про проведення виконавчих дій в ході примусового виконання рішення суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Додані в обґрунтування подання докази не містять підтвердження отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутнє повідомлення боржника та надсилання йому копії постанови про відкриття виконавчого провадження за місцем його відбування покарання, що державному виконавцю достеменно відомо.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів про необхідність примусового проникнення до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1.

Керуючись ст. 10, 18, 28 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 439 ЦПК України, суд, -

Постановив:

В задоволенні подання державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області Люльченко Римми Сергіївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Кропивницького апеляційного суду Кіровоградської області.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кіровський районний суд м. Кіровограда).

Повний текст ухвали буде виготовлений 09.01.2019 року.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко