Справа № 337/3370/19
Провадження № 2о/337/102/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя

у складі головуючого судді Кучерук І.Г.

з участю секретаря Бессарабової Т.П.

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши в порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні в залі Хортицького районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , зацікавлена особа ОСОБА_4 про видачу обмежувального припису

в с т а н о в и в :

08.08.2019 року ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_3 до суду із заявою у якій вказала, що 01.09.2011 року між неюта ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 , у шлюбі народилася дитина ОСОБА_3 . Протягом наступних трьох років з моменту народження сина, сім`я трималася виключно на її терпінні, вмінні прощати та бажанні забезпечити дитині можливість зростати та виховуватися у повній та соціально благополучній, хоча б на перший погляд, родині. Проте, її наміри, сподівання та спроби створити по справжньому міцну сім`ю, в середні якої панувала б тепла атмосфера любові, довіри та взаєморозуміння, виявилися даремними, оскільки заінтересована особа не бажав змінюватися: залишаючись грубим, жорстким і навіть жорстоким відношенню до неї; неуважним, безвідповідальним та нервовим по відношенню до сина; дратівливим, запальним та навіть агресивним по відношенню до оточуючих. На початку травня 2016 року, припинили проживання з заінтересованою особою однією сім`єю, тож вона з дитиною оселилася у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 18.07.2016 року рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя шлюб було розірвано. На день подання заяви, вона з сином ОСОБА_5 проживають в квартирі родичів у АДРЕСА_1 . Майже кожного разу після побачення з сином, під час повернення його до дому, заінтересована особа як і раніше принижувала та ображала її. При цьому, він вже навіть не намагався приховувати власні вчинки від сторонніх, та відкрито, зухвало, в присутності дитини лається в її адресу, а коли чує зауваження чи скарги починає штовхати та бити.З цього приводу змушена була звертатися до поліції, а також до різних організацій, які надають психологічну та іншу допомогу жертвам насильства у родині, та сприяють подоланню викликаних ним негативних наслідків. На протязі 2018 року, заінтересована особа ОСОБА_4 продовжував вчиняти психологічне насильство по відношенню до неї в присутності сина ОСОБА_6 , а саме погрожував та оскорбляв при випадкових зустрічах в місті. В разі випадкової зустрічі на вулиці, заінтересована особа кожного разу підходить, лається, принижує та ображає не звертаючи уваги на оточуючих та саме головне на дитину.Останнім випадком прояву насилля з боку ОСОБА_4 стала його неадекватна та протиправна поведінка до дитини ОСОБА_7 31.03.2019 року, близько 18 год. в парку біля каскаду «Радуга» який розташований в Вознесенівському районі м. Запоріжжя, колишній чоловік ОСОБА_4 , під час прогулянки, завдав тілесних ушкоджень сину ОСОБА_8 .Одразу після того, як дізналася від сина про побиття, а саме 31.03.19 року, доправила його до лікарні (КУ «Запорізька міська багатопрофільна дитяча лікарня №5), де під час огляду було встановлено забій м`яких тканей голови та співробітники установи повідомили поліцію про факт нанесення тілесних ушкоджень, після чого написала заяву про побиття дитини в Хортицькому ВП Дніпровського відділу поліції м. Запоріжжя.01.04.2019 року, звернулися до КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради, де лікарем-спеціалістом було виявлене тілесне ушкодження, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження. За фактом вказаних подій, 09.04.2019 року, Вознесенівським ВП Дніпровського ВП ГУ Національної поліції в Запорізькій області були внесені відомості до ЄРДР (номер кримінального провадження 0000813).Після подій 31.03.19 року, син ОСОБА_9 , як і вона, знаходиться в стані постійного страху. Психологічний стан нашої дитини, змусив звернутися за психологічною допомогою до Запорізької обласної ГО «ВЗАЄМОДІЯ». Дії ОСОБА_4 по відношенню до сина, її та членів родини відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є домашнім насильством, яке виражається в психічному насильстві по відношенню до сина, неї та близьких родичів і робить неможливим нормальне існування всієї родини. Дитина, знаходиться в стані підвищеної тривожності, вона постійно боїться за безпеку дитини та свою безпеку. Єдиною можливістю знайти спокій на певний час та дати можливість сину ОСОБА_10 повернутися до нормального психологічного стану перед вступом до школи є обмежувальний припис.Фактично з 2016 року по сьогоднішній день, син та вона фактично стали жертвами домашнього насилля яке може повторитись в любий момент, та яке знов принесе сину моральне та психічне страждання. Просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 строк 6 місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_3 , а саме:заборонити наближення на 100 м. до місць проживання ОСОБА_3 адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , місця роботи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 та школи, в якій буде навчатися ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_4 ;заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб.

Ухвалою суду від 08.08.2019 року відкрито провадження по справі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Заявник, та її представник у судовому засіданні підтримали вимоги просять їх задовольнити з мотивів викладених у тексті заяви. Також пояснили, що метою звернення до суду, був захист дитини від психологічного, та фізичного насильства зі сторони батька.

Заінтересована особа у судове засідання не з`явилася, представник заінтересованої особи надав суду відзив на позов, у якому вказав, що відповідно до постанови про закриття кримінальногопровадження від 19 квітня 2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000586 від 04 березня 2017 року, на яке посилається заявниця, закрите у зв`язку з встановленням відсутності складукримінального правопорушення (злочину).Витяг з кримінального провадження № 0000813 не є належним доказом в розумінні ст. 77 ЦПК України, з огляду на те, що кримінальне провадження на даний час не завершено, підозру не оголошено, а тому даний письмовий доказ не доводить вчинення будь-яких протиправних дій.Внесення відомостей до ЄРДР про правопорушення не є встановленим згідно КПК України фактом вчинення правопорушення.Суду не було надано доказів щодо притягнення заінтересованої особи до кримінальної чи адміністративної відповідальності у зв`язку з вчиненням насильства по відношенню до заявника.Зазначений в тексті заяви витяг з ЄРДР не є і не може вважатися доказом вчинення особою злочину. Даний доказ свідчить виключно про факт звернення ОСОБА_1 до Національної поліції з відповідним повідомленням і не містить жодної доказової сили під час вирішення питання про наявність фактів домашнього насильства. Зазначений в заяві витяг з ЄРДР не є і не може вважатися доказом вчинення особою злочину.Заяви про вчинення домашнього насильства, які подані ОСОБА_1 до громадської організації, не є доказом спірних обставин і будь- які дії громадської організації з цього питання жодного юридичного значення не мають.Сам факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до громадської організації з підстав вчинення щодо неї психологічного чи фізичного насильства свідчить про наявність тривалого конфлікту між заявником та заінтересованою особою,але непідтверджує факт того, що останній вчинив щодо неї та дитини домашнє психологічне насильство, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особиспеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».Жодними доказами не підтверджено факт наявності причинно- наслідкового зв`язку між будь-якими діями батька та тілесними ушкодженнями, захворюванням дитини. Будь-які його висновки спеціаліста-психолога або роз`яснення не можуть мати доказової сили взагалі і мають для суду виключно допоміжний характер.Заява про видачу обмежувального припису була подана виключно з метою обмеження заінтересованої особи в реалізації його законних батьківських прав та з метою тиску під час розгляду справи за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_4 , ГО «СТОП ЯРМО» та ОСОБА_12 про захист честі, гідності та ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.Виниклий конфлікт між колишнім подружжям щодо способу участі у вихованні та утриманні дитини має вирішуватися у порядку, визначеному законом, а його недотримання одним із батьків, не може оцінюватися як захід чинення домашнього насильства, й зважаючи на поведінку кожного із колишнього подружжя в умовах, коли заінтересована особа пропонує вести діалог зі спірних питань, а заявниця - його уникає й розцінює, як втручання в особисте життя тощо, визнаючи, що потребує допомоги психолога, не може бути підставою для вжиття заходів обмежувального припису щодоособи. Зважаючи на спосіб захисту порушеного права, позбавлення права батька неповнолітньої дитини на спілкування з ним є порушення законного права батька на побачення та спілкування з ними.За наданих заявником доказів (їх відсутності) та їх обґрунтування, надавши оцінку ризиків згідно ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, з урахуванням обраного заявником заходу обмежувального припису, заява підлягає відмові у задоволенні за недоведеністю, вважаємо, що за наданих заявницею доказів вважати особу кривдником в межах Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» немає, відтак підстав для видачі обмежувального припису щодо нього немає.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він здійснював психологічне дослідження домашнього насильства щодо дитини ОСОБА_6 внаслідок випадка 31.03.2019 року, та виявив наслідки домашнього насильства, і склав відповідний висновок. Це був разовий випадок по відношенню до дитини.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що із заявницею знайомий з кінця 2017 року. У 2018 року на прохання ходив з нею. На засідання комісії опікунської ради, яка розглядала питання за заявою заінтересованої особи. На засіданні заінтересована особа намагалась здійснювати на заявницю психологічний тиск, на що члени комісії йому зауважували. Рішення на комісії не було прийняте. Після засідання заявниця боялися виходити. Безпосереднім свідком з приводу протиправних дій ОСОБА_4 відносно дитини, або матері, він не був.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що родину він знає біля восьми років. Спочатку усе було добре, потім у сім`ї виникли проблеми. 31.03.2019 року він заїхав до заявниці яка збирала сина на побачення з батьком. Ввечері того ж дня вона передзвонила і повідомила, що батько побив дитину. До цього моменту ОСОБА_4 часто проявляв агресію до дитини і її матері.

Суд, розглянувши надані документи та матеріали, вислухавши пояснення свідків, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2016 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до тексту рішення суду, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2011 року, та від шлюбу мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно до свідоцтва про народження, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказаний ОСОБА_4 .

Відповідно до відмітки у паспортному документі, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Сторонами не оспорюється той факт, що місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , є місце проживання його матері ОСОБА_1 .

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Відповідно до витягу з ЄРДР № 0000813, 08.04.2019 року ВознесенівськимВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області внесені відомості, що 31.03.2019 року, невстановлена особа знаходячись біля каскаду «Радуга» в м. Запоріжжі завдала легкі тілесні ушкодження ОСОБА_3 . Правова кваліфікація ст.125 ч.1 КК України.

Згідно до тексту висновку спеціаліста №183/с від 01.04.2019 року, зі слів ОСОБА_3 : «отецдалподзатыльник, бросил в салон автомобиля», виявлено синець лівої скроневої ділянки.

Відповідно до висновку експерта № 199/к від 18.06.2019 року, синець лівої скроневої ділянки у ОСОБА_4 кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

Відповідно до висновку спеціаліста психолога від 23.04.2019 року, дитина виокремлює в поведінці батька загрозу для власного фізичного здоров`я і психологічного благополуччя? травмує психіку дитини, викликаючи тривожність, сприяючи формуванню стійких страхів повторення жорстокого поводження.

Відповідно до висновку спеціаліста психолога від 16.07.2019 року, ОСОБА_16 зазнав фізичного та психологічного насильства з боку батька, рекомендовано спостереження у психолога.

Згідно до довідки КЗ «Запорізький обласний центр соціально психологічної допомоги» ЗОР від 24.04.2019 року за № 95, ОСОБА_1 разом з дитиною зверталась до центру з приводу домашнього насильства з боку колишнього чоловіка. Родина зарахована на денний стаціонар, де отримує психологічні, соціально педагогічні та юридичні послуги.

Наказом № 313 від 11.04.2019 року Службу у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_3 взято на облік як дитину яка опинилася у складних життєвих обставинах(скоєння фізичного, психологічного … насильства над дитиною..).

Згідно зі ст. 19 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року, на держави учасниці покладено зобов`язання вживати всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів із метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Частиною 3 статті 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Враховуючи викладене, суд доходить до висновку про те, що необхідність встановлення певних обмежень щодо ОСОБА_4 знайшла своє підтвердження у судовому засіданні на підставі пояснень учасників і досліджених доказів, тому вимоги заявниці підлягають задоволенню.

Однак вимоги заявниці щодо обмеження в частині заборони наближення на 100 м. до місць проживання за адресою АДРЕСА_1 , суд вважає такими що не підлягають задоволенню оскільки суду не надано документальних доказів проживання або реєстрації за вказаною адресою.

Також суду не надано належних доказів працевлаштування заявниці і розташування місця роботи саме за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того посилання заявниці на вчинення відносно неї насильства, суд вважає таким що не можуть бути прийняті, так як вказані обставини відносяться до періоду 2017 року.

В свою чергу, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», положеннями якого заявник обґрунтовує свої вимоги, та норми статей 350-1, 350-2 ЦПК України, на які вона посилається як на підставу для видачі обмежувального припису, набрали чинність 07.01.2018 року. Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, вищезазначені нормативно-правові акти, які набрали чинність 07.01.2018 року, не можуть поширюватись на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, у 2017 року.

І також, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження від 19.04.2017 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000586 від 04.03.2017 року, на яке посилається заявниця, закрите у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення (злочину).

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Враховуючи усі надані заявницею докази, з огляду на встановлені судом обставини, суд, приходить до висновку, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо малолітнього сина, і приходить до висновку про необхідність видачі обмежувального припису, однак строком на 4 місяці.

Керуючись ст. 12, 13, 89, 229, 350-1 - 350-8, 354, 430 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд -

В И Р І Ш И В :

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , іпн. НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ), яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав, та покласти на нього обов`язки, а саме:

заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ), та навчання у школі(м. Запоріжжя, вул. Шкільна, буд. 56).

заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видати строком на 4 (чотири) місяці.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Судові витрати по справі, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважений підрозділ органу Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну державну адміністрацію та виконавчий орган сільської, селищної, міської, районної у містах ради за місцем проживання (перебування) заявника.

Рішення суду підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене в Запорізький апеляційний суд протягом 30 днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя:

Повний текст рішення складений 14.08.2019 року.

Суддя: