Єдиний унікальний номер 229/2188/19 Номер провадження 22-ц/804/2612/19

Єдиний унікальний номер 229/2188/19
Номер провадження 22-ц/804/2612/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Азевича В.Б., Никифоряка Л.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні в м. Бахмут апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсація втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку (суддя Гонтар А.Л. повний текст рішення виготовлено 19 серпня 2019 року),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсація втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Просила стягнути на її користь нараховану, але невиплачену заробітну плату за період з 01 березня 2017 року по 17 липня 2017 року в сумі 21282,46 грн., середній заробіток за період затримки з 17.07.2017 року по 17.04.2019 року в сумі 59899,56 грн., суму винагороди за підсумки роботи за 2016 рік у розмірі 1802,92 коп., та компенсацію частини доходів у в`язку з порушенням строків їх виплат у сумі 3333,54 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплаченої заробітної плати, компенсація втрати заробітної плати у зв`язку із порушенням термінів її виплат та середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця", , яке знаходиться за адресою: вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 13680, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі в сумі 20557 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 04 коп. та компенсацію за несвоєчасно виплачену заробітну плату в сумі 3333 (три тисячі триста тридцять три) грн. 54 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в дохід держави судовий збір в розмірі 357,31грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Із вказаним рішенням не погодився представник відповідача Малиновський П.А. та подав апеляційну скаргу в якій зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів скарги вказує, що з 16 березня 2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15 березня 2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національної безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15 березня 2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено.

Зазначає, що у відповідача відсутня можливість надати докази, що відповідно до Наказу Державного комітету статистики №489 від 05 грудня 2008 року «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці», а саме N П-1 «Наказ про прийняття на роботу», N П-3 «Наказ про надання відпустки», N П-4 «Наказ про припинення трудового договору», N П-5 «Табель обліку використання робочого часу», N П-6 «Розрахунково-платіжна відомість працівника», що можуть вважатись належними та допустимими, оскільки вони залишились у непідконтрольному Українській владі м. Донецьку, тому підтвердити інформацію щодо виконання позивачем роботи є неможливим, і відповідно здійснити нарахування заробітної плати позивачу також неможливо.

У зв`язку з відсутністю первинних документів в структурному підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» підтвердити інформацію щодо фактичного виконання робіт та здійснити нарахування заробітної плати здійснити не можливо. Заборгованість за період з 16 березня 2017 року відсутня, так як її нарахування не здійснювалося.

Також в апеляційній скарзі представник відповідача зазначив, що суд першої інстанції безпідставно прийняв рішення виключно на підставі наданих позивачем доказам по справи. Надані позивачем розрахунки заробітної плати виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м. Донецьк, в захопленій невідомими особами адміністративної будівлі Донецької дирекції залізничних перевезень (м. Донецьк вул. Артема, 68).

Представник відповідача просив рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2019 року скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Від Недокус Л.Б. відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі спір виникає із трудових відносин та ціна позову становить, 86 318,48 грн. тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (1921*100 = 192 100). а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно трудової книжки, виданою 07 вересня 1983 року на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено, що позивач ОСОБА_1 з 17.10.1989 року по 10.07.2017 року працювала у Ясинуватській дистанції сигналізації та зв`язку Державного підприємства «Донецька залізниця», яку наказом ПАТ «Українська залізниця» від 15.04.2016 року №303 було реорганізовано у виробничий підрозділ «Ясинуватська дистанція сигналізації та зв`язку» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії "Донецька залізниця" публічного акціонерного товариства "Українська залізниця", з якої наказом № 8794/ДН-ос від 10 липня 2017 року позивача звільнено у зв`язку зі скороченням штату згідно п. 1 ст.40 КЗпП України (а.с.16).

З розрахунків заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року ОСОБА_1 нараховано в березні 2017 року до оподаткування 4418,02 грн., до виплати 3513,13 грн., в квітні 2017 року до оподаткування 2678,74 грн., до виплати 2130,08 грн., в травні 2017 року до оподаткування 2802.09 грн., до виплати 2228,17 грн., в червні 2017 року до оподаткування 704,92 грн., до виплати 560,54 грн., в липні 2017 року до оподаткування 11678,69 грн., до виплати 9347,79 грн. (а.с.17-21).

Видаткоим ордером на виплату грошей №1517 від 06.09.2017 року за березень 2017 року, виданою ВП ВМЕУ Донецьк СП "ДДЗП" філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за підписом головного бухгалтера встановлено, що ОСОБА_1 отримала за березень 2017 року 1725,42 грн. (а.с.89).

Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону - суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до вимог ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до АТ «Українська залізниця» судом першої інстанції дотримано норми матеріального та процесуального права, проте апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки при розрахунку заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року, судом не було враховано суму авансу у розмірі 1000 грн., яку позивач отримала у березні 2017 року.

З матеріалів справи вбачається, що при поданні позову, позивач ОСОБА_1 зазначила, що за березнь 2017 року їй було сплачено аванс у розмірі 1000 грн,, тому за березень 2017 року підлягає сума до сплати 3 418,02 грн (а.с.2).

Також з матеріалів справи вбачається, що позивач у вересні 2017 року отримала заробітну плату за першу половину березня 2017 року у розмірі 1725,42 грн (а.с.89).

При розрахунку суми стягнення заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції не врахував суму авансу у розмірі 1000 грн, про яку було зазначено в позовній заяві, а тому апеляційний суд вважає, що в цій частині рішення підлягає зміні зі зменшенням суми заборгованості по заробітній платі за березнь-липень 2017 року.

21 282,46 (сума нарахованої заробітної плати за березень-липень 2017 року) 1725,42 (сума отримана за першу половину березня 2017 року) = 19 557,04 грн.

Отже, на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума по заробітній платі за березень-липень 2017 року у розмірі 19 557,04 грн.

Вірним є висновок суд першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за втрату грошових доходів.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно вирішив позов по суті, але при визначенні суми заборгованості заробітної плати невірно провів розрахунок, рішення суду в цієї частині підлягає зміні. Такий висновок суду є вірним та ґрунтується на вимогах діючого законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що підставою для заробітної плати та інших виплат є первинні документи і у зв`язку з відсутністю первинних документів нарахування заробітної плати здійснити не можливо є безпідставними, оскільки діючим законодавством саме на роботодавця покладений обов`язок своєчасно провести всі розрахунки та вжити всі необхідні заходи для збереження первинної бухгалтерської документації підприємства.

До компетенції суду апеляційної інстанції не входять повноваження щодо переоцінки доказів, досліджених судом першої інстанції з додержанням встановленого порядку.

Доводи про те, що надані позивачем документи не можуть бути належними доказами наявності заборгованості по заробітній платі, правильно судом не прийняті до уваги, оскільки надані позивачем документи мають підписи посадових осіб. Вважаючи надані позивачем документи неналежними доказами, відповідач не надав інших будь-яких доказів, які б спростовували їх належність.

Посилання на те, що нарахування заробітної плати було припинено у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця», викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей та відсутністю первинних документів для нарахування заробітної плати судом першої інстанції правильно не прийнято до уваги, оскільки зазначене не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та встановлених обставинах.

За вказаних обставин доводи відповідача про неправильну оцінку досліджених судом першої інстанції доказів є необґрунтованими. Нових доказів, які б давали підстави для відмови в задоволені позову, відповідачем не надано.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Таким чином, за результатами розгляду апеляційної скарги, апеляційну скаргу треба задовольнити частково, а оскаржуване рішення слід змінити в частині суми стягнутої заробітної плати.

В іншій частині ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2019 року в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі в сумі 20557 (двадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 04 коп. змінити та викласти у наступній редакції.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄРДПОУ 40075815) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , заборгованість по заробітній платі в сумі 19557 (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 04 коп. без утримання податків та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині рішення Дружківського міського суду Донецької області від 09 серпня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 20 листопада 2019 року.

Судді: О. В. Халаджи

В.Б. Азевич

Л.П. Никифоряк