ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7792/19 Справа № 212/9507/18 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/974/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 30 травня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український Страховий Стандарт» (надалі - ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт»), треті особи: Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_3 , про захист прав споживача страхових послуг.

Просив суд стягнути з відповідача на свою користь частину недоплаченого страхового відшкодування у розмірі 155 388,18 грн., пеню за затримку виплати страхового відшкодування у розмірі 20 800,00 грн., понесені судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що розмір страхового відшкодування у сумі 12 224,76 грн. є значно заниженим та не відповідає дійсній вартості транспортного засобу. При цьому, позивач наголошує на тому, що вказана в Договорі страхування дійсна вартість автомобіля у розмірі 193 715,00 грн. була визначена на момент укладення цього Договору, тобто станом на 2013 року, а не на момент ДТП. Позивач не згоден з формулою для розрахунку коефіцієнта фізичного зносу автомобіля, оскільки ця формула не прописана в самому Договорі, а взята з невідомих «Правил» №050/2 від 04.01.2010 року, які він не підписував.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 . - ОСОБА_2., який підтримав доводи апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, представника відповідача ПрАТ «СК «Український Страховий Стандарт» - адвоката Андрієнко Ю.А., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення,перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12.04.2013 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_1 , на підставі Правил № 050/2 від 04.04.2010 року «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» та ліцензії Держфінпослуг серії АВ № 584072 від 16.05.2011 року, укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля SSANG YONG KYRON, д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно умов договору сторони погодили дійсну вартість автомобіля в розмірі 193 715 грн., виходячи з якої розраховано суму страхового відшкодування за кожний рік дії договору, що становила 193 715 грн. за другий рік дії договору, 178 217 грн. за третій рік дії договору, сторони також погодили страховий тариф в розмірі 4,49% від дійсної вартості автомобіля, а також франшизу 1,1% від страхової суми.

У п.12 Договору сторони погодили норми зносу за річний період дії договору для транспортного засобу, що за домовленістю сторін становитиме 15%.

15.01.2016 року, протягом дії третього року Договору, на автошляху «Кіровоград-Запоріжжя» в Апостолівському районі Дніпропетровської області трапилося ДТП, внаслідок якого водію ОСОБА_1 було завдано тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а застрахований транспортний засіб ОСОБА_1 - автомобіль SSANG YONG KYRON, д.н.з. НОМЕР_1 , було знищено.

Вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2017 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, із звільненням від призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік (т. 1 а.с. 9-10).

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного на замовлення ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», № 5/02/16 від 29.02.2016 року сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля SSANG YONG KYRON, д.н.з. НОМЕР_1 , за цінами, станом на 04.02.2016 року, складає 371 624,00 грн. Вартість відновлювального ремонту 447 381,63 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , № Д60/02/16 від 29.02.2016 року сума матеріального збитку, завданого власнику автомобіля SSANG YONG KYRON, д.н.з. НОМЕР_1 , за цінами, станом на 04.02.2016 року складає 371624 грн. вартість відновлювального ремонту 447 381,63 грн.

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження, проведеного на замовлення ОСОБА_1 , № Д60(01)/02/16 від 29.02.2016 року утилізаційна вартість автомобіля SSANG YONG KYRON, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 118373,56 грн.

07.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» із заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку з настанням страхового випадку - ДТП, що мало місце 15.01.2016 року, вказавши банківські реквізити для перерахування страхового відшкодування в ПАТ «Альфа-Банк».

Відповідно до п.24.26.2 Договору страхування, виплата стахового відшкодування здійснюється не пізніше 10 робочих днів від дати складання страхового акту.

Відповідно до пп.3 п.24.1 Договору страхування розмір завданих збитків визначається Страховиком на підставі документа, що містить розрахунок розміру витрат на відновлювальний ремонт застрахованого транспортного засобу.

Згідно п. 24.20.2 Договору страхування, у разі, якщо Страховик не вимагає передачі ТЗ (його залишків) у свою власність при конструктивній загибелі, Страховик виплачує страхове відшкодування на підставі висновків автотоварознавчої експертизи або на підставі ринкової ціни, що склалася на залишки ТЗ з врахуванням умов цього Договору. Страховик не вимагав передачі йому у власність залишків застрахованого автомобіля, а отже відповідно до ринкової пропозиції залишкової вартості застрахованого ТЗ, складеної на підставі інтернет-аукціону ТОВ УПП «АВТО онлайн Україна», 26.04.2016 року було отримано пропозицію ринкової ціни в розмірі 12 630 грн. покупець - ОСОБА_4 .

У пп. 4 п.24.12 Договору страхування визначено, що при визначені розміру збитків та страхового відшкодування враховується експлуатаційний знос ТЗ за період дії Договору страхування.

Формула розрахунку фізичного зносу за період дії Договору страхування наведена у п.16.12 Правил страхування, що є невід`ємною частиною підписаного сторонами Договору, а саме: Ф.з. = (Сс х Nзн х п) / 365, де Ф. з. - сума зносу за період дії Договору страхування; Сс - страхова сума на момент укладення Договору страхування - 193 715,00 грн.; Nзн - норматив зносу за період дії Договору страхування, розмір якого визначається відповідно до п. 5.9.1 Правил страхування і складає 10%; п - період від моменту укладення Договору страхування (12.04.2013 рокуу) до моменту настання страхової події (15.01.2016 року), що складає 1 008 днів. Таким чином, фізичний знос автомобіля Ф.з. = (193 715 грн. X 10% X 1 008 днів)/365 = 53 497,18 грн.

Відповідачем проведено розрахунок розміру страхового відшкодування у разі конструктивної загибелі ТЗ, відповідно до умов п.24.10 Договору, як різниця між дійсною вартістю ТЗ і вартістю залишків ТЗ за вирахуванням франшизи та зносу ТЗ за період дії цього Договору за формулою: Св = Дв - Вз - Фр - Ф.з. де: Св - розмір страхового відшкодування; Дв - дійсна вартість автомобіля визначена п. 6.2 Договору в сумі 193 715 грн.; Вз - вартість залишків ТЗ 126 300 грн. згідно ціни аукціону, Фр - франшиза, визначена п. 9 Договору 1 693,06 грн.; Ф.з. - знос за період дії Договору 53 497,18 грн., та визначено, що Св = 193 715 - 126 300 - 1 693,06 - 53 497,18 = 12 224,76 грн.

29.04.2016 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було складено Страховий акт про виплату страхового відшкодування в сумі 12 224,76 грн., яке проведено платіжним дорученням № 24107 від 11.05.2016 року.

18.05.2016 року ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» повторно здійснено перерахування суми страхового відшкодування в сумі 12 224,76 грн. на користь ОСОБА_1 у зв`язку з поверненням попередньо перерахованої суми банком.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що розрахунок суми страхового відшкодування вірно проведений ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» виходячи з погодженої сторонами дійсної вартості автомобіля на момент укладення Договору добровільного страхування в розмірі 193 715 грн., із застосуванням формули розрахунку фізичного зносу автомобіля, викладеної у Правилах № 050/2 від 04.04.2010 року «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», що є невід`ємною частиною Договору добровільного страхування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За правилами статті 979 ЦК України та частини першої статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з частиною другої статті 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до частини першої статті 25 Закону України «Про страхування», здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника і страхового акта.

Згідно пункту 1 Договору добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля SSANG YONG KYRON, д.н.з. НОМЕР_1 , укладеного 12.04.2013 року між ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» та ОСОБА_1 , цей Договір укладено на підставі Правил № 050/2 від 04.04.2010 року «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)» та ліцензії Держфінпослуг серії АВ № 584072 від 16.05.2011 року, що засвідчено підписом позивача ОСОБА_1 в цьому Договорі (т. 1 а.с. 11-20), у зв`язку з чим колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги про те, що ці Правила не є складовою частиною укладеного сторонами Договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач ОСОБА_1 не підписував Правила, а тому вони не є складовою Договору страхування, колегією суддів не приймаються з огляду на наступні обставини.

Так, за змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 власним підписом підтвердив, що Правила № 050/2 від 04.04.2010 року є складовою Договору страхування, а його посилання на правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року є помилковим, оскільки вказаний правовий висновок стосується правовідносин в яких відсутні відомості про ознайомлення споживача з стандартними типовими умовами договору приєднання, в тій редакції, на якій наполягав позивач, а в даній цивільній справі сторонами договору чітко погоджено, що складовою Договору є саме Правила № 050/2 від 04.04.2010 року.

Згідно розділу І Правил добровільного страхування, що є невід`ємною частиною Договору, дійсна (оціночна, ринкова) вартість транспортного засобу - це вартість, за яку можливо відчуження транспортного засобу як нового так і того, що був у використанні, на ринку подібного транспорту, яка включає в себе обов`язкові податки та митні збори, та яка встановлюється на момент укладення Договору страхування.

При цьому, відповідно до п. 21.5.2 Договору Страхувальник має право у разі збільшення вартості застрахованого ТЗ запропонувати Страховику укласти додаткову угоду в порядку, передбаченому п.23.1-23.3 цього Договору.

Як слідує з матеріалів справи, згідно умов Договору сторони погодили дійсну вартість автомобіля в розмірі 193 715 грн., виходячи з якої розраховано суму страхового відшкодування за кожний рік дії договору, що становила 193 715 грн. за другий рік дії договору, 178 217 грн. за третій рік дії договору, сторони також погодили страховий тариф в розмірі 4,49% від дійсної вартості автомобіля, а також франшизу 1,1% від страхової суми. У п.12 Договору сторони погодили норми зносу за річний період дії договору для транспортного засобу, що за домовленістю сторін становитиме 15%.

Позивачем ОСОБА_1 не було ініційоване питання укладення додаткової угоди у зв`язку із збільшенням вартості застрахованого автомобіля, у зв`язку з чим, при визначенні розміру страхового відшкодування, ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було вірно взято до розрахунку дійсну вартість автомобіля, узгоджену сторонами при укладенні Договору, виходячи з розміру якої позивачем ОСОБА_1 протягом дії цього Договору сплачувалися страхові внески.

Згідно п.16.12 № 050/2 від 04.04.2010 року «Добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного)», що є невід`ємною частиною підписаного сторонами Договору, формула розрахунку фізичного зносу за період дії Договору страхування становить: Ф.з. = (Сс х Nзн х п) / 365, де Ф. з. - сума зносу за період дії Договору страхування; Сс - страхова сума на момент укладення Договору страхування - 193 715,00 грн.; Nзн - норматив зносу за період дії Договору страхування, розмір якого визначається відповідно до п. 5.9.1 Правил страхування і складає 10%; п - період від моменту укладення Договору страхування (12.04.2013 рокуу) до моменту настання страхової події (15.01.2016 року), що складає 1 008 днів.

Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що застосування цієї формули є помилковим, та для визначення фізичного зносу автомобіля мала бути застосована Методики товарознавчої експертизи, Затвердженої наказом Мін`юсту України та Фонду держмайна України від 24.11.03 року № 1335/5/1159, колегією суддів не приймаються, оскільки ця Методика регулює питання експертної діяльності виключно експертних працівників і не поширюється на діяльність страховиків, які не проводять експертних досліджень, а діють виключно в межах договірних правовідносин з страхувальниками. При цьому, в Договорі страхування, укладеного між сторонами, чітко узгоджено формулу для визначення фізичного зносу транспортного засобу, а доводам позивача про те, що він не ознайомлювався з повним текстом Правил № 050/2 від 04.04.2010 року судом надано належну оцінку, про що зазначено вище.

Таким чином, відповідачем вірно визначено фізичний знос автомобіля Ф.з. = (193 715 грн. X 10% X 1 008 днів)/365 = 53 497,18 грн. та проведено розрахунок розміру страхового відшкодування у разі конструктивної загибелі ТЗ, відповідно до умов п.24.10 Договору, як різниця між дійсною вартістю ТЗ і вартістю залишків ТЗ за вирахуванням франшизи та зносу ТЗ за період дії цього Договору за формулою: Св = Дв - Вз - Фр - Ф.з. де: Св - розмір страхового відшкодування; Дв - дійсна вартість автомобіля визначена п. 6.2 Договору в сумі 193 715 грн.; Вз - вартість залишків ТЗ 126 300 грн. згідно ціни аукціону, Фр - франшиза, визначена п. 9 Договору 1 693,06 грн.; Ф.з. - знос за період дії Договору 53 497,18 грн., та визначено, що Св = 193 715 - 126 300 - 1 693,06 - 53 497,18 = 12 224,76 грн.

Погоджується колегія суддів й з висновками суду першої інстанції про те, що питання визначення розміру страхового відшкодування за даним страховим випадком двічі було предметом перевірки Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків фінансових послуг, до якої звертався позивач ОСОБА_1 з приводу неналежного виконання ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» своїх зобов`язань за договором, і за результатами проведених перевірок не було встановлено жодних порушень з боку страховика.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 травня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: