Провадження №22-ц/812/1198/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 серпня 2019 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Кушнірової Т.Б. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Цуркан І.І.

за участі: позивача ОСОБА_1 , його представника - ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , її представника - ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №470/361/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу, яку постановив Березнегуватський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Лусти Сергія Анатолійовича у приміщенні цього суду 14 травня 2019 року, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Березнегуватська районна державна адміністрація, про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2019 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами.

Позов мотивовано тим, що з 08 березня 2002 р. позивач та відповідач перебували у шлюбі, який 24 травня 2016 р. було розірвано Миколаївським районним судом Миколаївської області. Від шлюбу мають двох дітей: доньку - ОСОБА_5 , 2004 р. народження, та сина ОСОБА_6 , 2015 р. народження. Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 р. з позивача на користь відповідача було стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1400 грн. Однак після розірвання шлюбу донька ОСОБА_5 переїхала жити до позивача, отже знаходиться на його утриманні. Крім того, позивач та його донька є інвалідами дитинства. Лікування потребує значних грошових коштів. Тому сплачувати аліменти відповідачці, маючи на своєму утриманні неповнолітню дитину-інваліда, яка хворіє, позивач не в змозі. До того ж, з квітня 2016 р. у позивача утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 33 426, 52 грн., яку він не в змозі сплатити по причині своєї хвороби та хвороби доньки. Оскільки, добровільно відмовитися від аліментів відповідачка не бажає, позивач змушений звернутись до суду.

Посилаючись на викладене, а також на те, що майже весь час після розірвання шлюбу донька сторін постійно проживає з позивачем та переїжджати до відповідачки не бажає, ОСОБА_1 просив визнати місце проживання доньки - ОСОБА_5 , 2004 р. народження, разом зі ним, за адресою: АДРЕСА_1 та повністю звільнити його від сплати аліментів на дітей та від сплати заборгованості по аліментам у розмірі 33 426, 52 грн.

Ухвалою Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2019 р. відкрито провадження за вищевказаним позовом.

Ухвала суду мотивована тим, що позовна заява подана з додержанням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права щодо вимог територіальної підсудності, оскільки в порушення положень ст. ЦПК України позов поданий не за її зареєстрованим місцем проживання, а за місцем проживання позивача, тому просила її скасувати та ухвалити нове судове рішення про передачу справи за правилами підсудності до розгляду до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із таких підстав.

У ст. 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, в тому числі, скасувати ухвалу про відкриття провадження у справі і прийняти постанову про направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Суд апеляційної інстанції скасовує ухвалу про відкриття провадження у справі та приймає постанову про направлення справи на розгляд до суду першої інстанції за встановленою підсудністю, якщо таку ухвалу прийнято судом із порушенням правил підсудності (ст. 380 ЦПК України).

ОСОБА_1 , який зареєстрований та проживає в с . Маліїївці Березнегуватського району Миколаївської області , звернувся з позовом до ОСОБА_3 , яка зарехєстрована та проживає в с. Радісний Сад Миколаївського району Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини, звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, подавши його за місцем реєстрації свого місця проживання - до Березнегуватського районного суду Миколаївської області, який відкрив провадження у справі.

Колегія суддів не погоджується з такою позицією суду першої інстанції.

За загальним правилом територіальної підсудності позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України).

Статтею 28 ЦПК України передбачені випадки визначення підсудності за вибором позивача.

Зокрема в силу ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд в порушення вказаних положень закону не звернув увагу на те, що, виходячи зі змісту позовної заяви, заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не підпадають під перелік вимог, визначення підсудності за якими відповідно до ст. 28 ЦПК України передбачено за вибором позивача, а також, що відповідачка проживає в Миколаївському районі Миколаївської області, у зв`язку із чим помилково визначив, що справа підсудна Березнегуватському районному суду Миколаївської області, тоді як в силу положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України справа підсудна суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки.

У зв`язку з викладеним ухвала суду як така, що постановлена з порушенням правил цивільно-процесуального закону щодо підсудності підлягає скасуванню в силу ст. 380 ЦПК України з направленням справи за підсудністю до Миколаївського районного суду Миколаївської області.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційним судом судове рішення не змінювалось та не ухвалювалось нове, відсутні передбачені ст. 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 380, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 14 травня 2019 року скасувати, справу направити на розгляд до Миколаївського районного суду Миколаївської області за встановленою підсудністю.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст постанови складений 21 серпня 2019 року