Справа № 541/1931/19
Номер провадження 2/541/999/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22 листопада 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

судді Городівського О.А.

за участю секретаря - Ніколаєнко М.В.

представника позивача Бранашко О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Харківського міського центру зайнятості ()

до ОСОБА_1

про безпідставно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття.

В С Т А Н О В И В

28 серпня 2019 року Харківський міський центр зайнятості звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою.

В обґрунтування позову зазначено, що 19.03.2014 року ОСОБА_1 звернувся до позивача за сприянням у працевлаштуванні, цим же числом йому було надано статус безробітного. Згідно поданої заяви від 19.03.2014 року ОСОБА_1 зазначив та засвідчив, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно. Ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення та зобов`язання своєчасно подавати відомості та обставини, що впливають на умови виплати їм матеріального забезпечення, надання соціальних послуг.

Під час перебування на обліку в службі зайнятості відповідачем не надавались жодні документи які б підтверджували факт його зайнятості.

В ході відпрацювання «Пам`ятки про працевлаштування в період СБ» у базі ЄІАС в закладці «ПФУ про періоди зайнятості особи» встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з КП «Салтівське трамвайне депо» з 08.10.2014 року по 04.11.2014 року. На підставі виявленого факту, проведено перевірку обґрунтованості виплат матеріального забезпечення, за результатами якої складено акт розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення №154 від 28.05.2019 року.

За час перебування на обліку відповідачу було перераховано матеріальне забезпечення у розмірі 2948,12 грн. ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення. Отже, невиконання відповідачем обов`язку щодо повідомлення про існування трудових відносин призвело до безпідставної виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття в розмірі 2948,12 грн. Враховуючи викладене, директором Харківського міського центру зайнятості було прийнято наказ № 342 від 29.05.2019 року про по повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 2948,12 грн. ОСОБА_1 . Зазначений наказ разом з листом-претензією №ХМЦЗ-02-6402 від 30.05.2019 року було направлено на адресою відповідача та запропоновано повернути кошти у добровільному порядку. У зв`язку з ти, що сума незаконно отриманої допомоги відповідачем не відшкодована, представник позивача і був змушений звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача Бранашко ОСОБА_2 , що діє на підставі відповідної довіреності (а.с. 23) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився без пояснення причини неявки, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином у відповідності до п.1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, відзиву не подав (а.с.22).

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу».

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 19 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою за сприянням працевлаштування до Харківського міського центру зайнятості, де був зареєстрований як шукаючий роботу з відкриттям персональної картки № НОМЕР_1 . Згідно поданої заяви від 19.03.2014 року ОСОБА_1 надано статус безробітного з 19.03.2014 року та відповідно до п п. 2, 4 ст. 22, п. 2 ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.п.2.7.,2.9 «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації підприємницької діяльності» призначена допомога по безробіттю у розмірі встановленому законодавством (а.с. 11-13).

Відповідно до Порядку розслідування страхових випадків та виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики № 60/62 від 13.02.2009року, Постанови правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 за №232/16248, розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час реєстрації та протягом перебування на обліку як безробітного.

Перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітного та виплати йому матеріального забезпечення, проводиться центрами зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України, у державних реєстраторів.

В порушення вищезазначених вимог ОСОБА_1 не повідомив центр зайнятості про те, що в період перебування на обліку він перебував у трудових відносинах з КП «Салтівське трамвайне депо» з 08.10.2014 року по 04.11.2014 року (а.с. 8).

28.05.2019 року Харківським міським центром зайнятості проведено розслідування з приводу зазначеного страхового випадку, про що складено Акт №154 від 28.05.2019 року розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення. У вказаному Акті зазначено, що розслідуванням встановлено, що ОСОБА_1 перебував на обліку в Харківському міському центрі зайнятості з 19.03.2014 року по 29.04.2015 року; ОСОБА_1 був прийнятий до КП «САлтівське трамвайне депо» з 08.10.2014 року по 04.11.2014 року (наказ (розпорядження) №СД-00001507-СД-0000084 від 04.11.2014 року) (а.с.7).

Директором Харківського міського центру зайнятості було прийнято наказ № 342 від 29.05.2019 року про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю в сумі 2948,12 грн. ОСОБА_1 30.05.2019 року на адресу відповідача позивачем було направлено лист - претензію № ХМЦЗ-02-6402 щодо повернення виплачених коштів по безробіттю за період з 08.10.2014 по 20.03.2015 року на суму 2948,12 грн., на підставі довідки про нарахуване та перераховане матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню (а.с.4-6).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення», зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

В Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: б) громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою. включаючи підприємців, осіб зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві. (ч. 3 ст. 1 Закону)

Відповідно до п.3 ст.3 ЗУ «Про зайнятість населення» - зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

За таких обставин, ОСОБА_1 в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення, відповідно до норм ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення».

За правилами ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Видами забезпечення за цим Законом є: допомога по безробіттю, у тому числі одноразова її виплата для організації безробітним підприємницької діяльності. (ч. 1ст. 7 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в редакції станом на 20.06.2007 року)

Відповідно до ст. 39 вказаного Закону, спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, яка перебуває в трудових відносинах на підставі трудового договору, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. (Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22.09.2015 року № 811/3781/14)

Проте, відповідачем був проігнорований його обов`язок надання відповідної інформації, що в свою чергу спричинило незаконне отримання коштів у вигляді вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття у розмірі 2948,12 грн.

Сума отриманих виплат у вигляді вартості матеріального забезпечення на випадок безробіття підтверджується Довідкою Харківського міського центру зайнятості про нараховане та перераховане матеріальне забезпечення, яке підлягає поверненню, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За даних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає з відповідача повернення державних коштів у примусовому порядку, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81,141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Задовольнити позов Харківського міського центру зайнятості.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Харківського міського центру зайнятості () вартість безпідставно отриманого матеріального забезпечення на випадок безробіття в сумі 2948 (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім) гривень 12 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Харківського міського центру зайнятості () судові витрати в сумі 1921 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено судом 25 листопада 2019 року.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя О. А. Городівський