Справа № 583/3581/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2019 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - Сидоренка Р.В.,

при секретарі - Шаміладзе В.В.,

за участю

представника боржника - Фесенко С.М.,

стягувача - ОСОБА_1

державного виконавця - Матосової І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Охтирка заяву приватного підприємства «СІБ» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та виправлення описки у виконавчому листі, а також заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання -

Встановив:

10.10.2019 року від приватного підприємства «СІБ» надійшла заява про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню на виконання рішення Апеляційного суду Сумської обл. від 26.05.2016 р. по справі № 583/3581/15-ц у частині стягнення із приватного підприємства «СІБ» на користь ОСОБА_1 44953 гривні у рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг.

Вимогу мотивують тим, що зазначене рішення вступило у законну силу в момент його прийняття і на час подання стягувачем зазначеного виконавчого листа до примусового виконання сплинув визначений ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

25.10.2019 від приватного підприємства «СІБ» надійшла заява про виправлення описки у виконавчому листі де зазначено про те, що рішення набрало законної сили 26.05.2016 та строк пред`явлення виконавчого листа до виконання 26.05.2019. Вимога мотивується тим, що рішення Апеляційного суду Сумської обл. яким рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2016 р. в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІБ» про відшкодування збитків скасоване та ухвалене нове рішення про задоволення позову та стягнення суми збитків. Зазначене рішення було проголошене та є таким, що вступило у законну силу 26.05.2016 р.. У виконавчому листі ж зазначено помилково про те, що рішення набрало законної сили 15.08.2019 та помилково зазначено про строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 15.08.2022.

Ухвалою суду від 06.11.2019 зазначені заяви були об`єднані у одне провадження із присвоєнням номера провадження № 6/583/118/19.

25.11.2019 стягувач ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчого листа за рішенням Апеляційного суду Сумської обл. від 26.05.2016, яким стягнуто із Приватного підприємства «СІБ» на користь ОСОБА_1 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг та виконавчого листа на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської обл. від 12.03.2016 залишеного без змін вищезазначеним рішенням Апеляційного суду Сумської обл ОСОБА_2 в частині зобов`язання приватного підприємства «СІБ» провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за АДРЕСА_1 ., що належить на праві власності ОСОБА_1 , та плити перекриття над вікном кімнати зазначеної квартири. Вимоги обґрунтовує тим, що ст. 431 ЦПК України визначений спосіб звернення судових рішень до виконання. Зазначеною нормою закону цей обов`язок покладений на суд. Однак суд першої інстанції не направляв на її адресу виконавчі листи на виконання рішень судів як першої, так і апеляційної інстанцій. Вона згодом зверталася до суду із зазначеного приводу, але на той час з`ясувалося, що матеріали цивільної справи вже направлені до Касаційної інстанції і це зробити вже було неможливо. Звертає увагу на ту обставину, що під час перегляду рішення суду в апеляційному порядку відповідач визнавав своє зобов`язання у частині проведення ремонту покрівлі, як це було визначено судом, однак після винесення рішення апеляційним судом змінив свою позицію оскарживши у касаційному порядку і зазначену обставину. Також відповідач звертався до Касаційного суду із заявою про зупинення стягнення на виконання рішення апеляційної інстанції. На виконання ухвали касаційного суду 07.07.2016 р. матеріали справи були направлені до суду касаційної інстанції. Крім того, відносно неї відкриті виконавчі провадження у Охтирському ДВС на виконання (незаконних на її думку) судових наказів про стягнення із неї на користь приватного підприємства «СІБ» заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вона зверталась з приводу незаконних стягнень до начальника ДВС Гмирі М.А. про зупинення цих стягнень з огляду на наявність рішень судів на її користь. Однак той повідомив їй що дані рішення не набрали законної сили, так як оскаржені ПП «СІБ» до касаційної інстанції. Через це продовжуються, як вважає, незаконні стягнення із її заробітної плати на користь ПП «СІБ» за неіснуючі комунальні послуги. Суд не мав можливості видати їй виконавчі листи до повернення матеріалів цивільної справи із суду касаційної інстанції.

Протокольною ухвалою суду від 26.11.2019 зазначені заяви були об`єднані у одне провадження із присвоєнням номера провадження № 6/583/118/19.

Представник ПП «СІБ» у судовому засіданні доводи заяв підтримала з підстав викладених у них. Заперечувала проти поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання оскільки стягувачем зазначений строк пропущений без поважних причин.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяв ПП «СІБ» та задовольнити клопотання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Зазначила про те, що не мала змоги на протязі усього часу отримати у суді першої інстанції виконавчі листи, так як матеріали справи перебували у суді касаційної інстанції. Вона неодноразово зверталась до канцелярії суду із цього приводу, проте їй пояснювали про неможливість видачі виконавчих листів через відсутність матеріалів у суді. Вона також зверталась до суду касаційної інстанції з метою прискорити касаційний перегляд рішень судів, однак справа була переглянута із порушенням процесуальних строків, що завадило їй своєчасно отримали виконавчі документи. Звернула увагу та відсутність визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Державний виконавець у судовому засіданні при вирішенні поставлених перед судом сторонами питань поклалась на розсуд суду.

Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2016 р. по справі № 583/3581/15-ц, провадження 2/583/49/16, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково. Зобов`язано приватне підприємство «СІБ» провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за АДРЕСА_1 ., що належить на праві власності ОСОБА_1 , та плити перекриття над вікном кімнати зазначеної квартири. У іншій частині позовних вимог відмовлено.

Проте, рішенням Апеляційного суду Сумської обл. від 26.05.2016 р. апеляційна скарга ОСОБА_1 була задоволена частково. Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12.03.2016 р. в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного підприємства «СІБ» про відшкодування збитків скасоване та ухвалене нове рішення про задоволення позову. Стягнуто із Приватного підприємства «СІБ» на користь ОСОБА_1 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг. В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року залишене без змін.

Сторонами зазначені судові рішення були оскаржені у касаційному порядку.

У червні 2016 р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ було відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ПП «СІБ». При цьому, було відмовлено приватному підприємству «СІБ» у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Апеляційного суду Сумської обл. від 26.05.2016 р. до закінчення касаційного розгляду.

07.07.2016 матеріали справи були направлені Охтирським міськрайонним судом до суду касаційної інстанції.

У серпні 2016 р. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ також було відкрите касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення судів першої та апеляційної інстанції.

29.07.2019 ОСОБА_1 звернулася до суду із письмовою заявою про отримання виконавчого листа за рішенням Апеляційного суду Сумської обл. та була повідомлена про те, що цивільна справа все ще знаходиться у суді касаційної інстанції.

19.09.2019 позивач ОСОБА_1 отримала виконавчий лист на виконання вказаного рішення суду про стягнення із Приватного підприємства «СІБ» на користь ОСОБА_1 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг, та копії судових рішень першої, апеляційної та касаційної інстанцій, а в подальшому подала зазначений виконавчий лист на виконання до відділу державної виконавчої служи Охтирського міськрайонного управління юстиції.

18.11.2019 позивач ОСОБА_1 отримала у суді виконавчий лист про зобов`язання ПП «СІБ» провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за АДРЕСА_1 ., що належить на праві власності ОСОБА_1 , та плити перекриття над вікном кімнати зазначеної квартири.

При вирішенні заяви ПП «СІБ» про виправлення описки у виконавчому листі суд виходить з наступного.

Згідно зі ч. 1 ст. 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З огляду на викладене, суд погоджується із доводами ПП «СІБ» про те, що оскільки апеляційним судом було постановлене рішення 26.05.2016 р., то саме цієї дати воно набуло законної сили та із цього часу слід відраховувати строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Отже, у виконавчому листі по справі № 583/3581/15-ц, провадження 2/583/49/16 про стягнення із Приватного підприємства «СІБ» на користь ОСОБА_1 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг, слід виправити помилку, вказавши про те, що рішення набрало законної сили 26 травня 2016 р., а строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 26 травня 2019 року.

Стосовно клопотання ПП «СІБ» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню та виправлення описки у виконавчому листі суд виходить з наступного.

Ч. 1 ст. 433 ЦПК України передбачає, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Відповідно до положень ч. 1, 2, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд має право лише поновити пропущений строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за наявності відповідного клопотання стягувача та поважності причин пропуску цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положення статті 129-1 Конституції України визначають, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 431 ЦПК України).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Таким чином, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з таких обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він пред`явлений стягувачем після закінчення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній на час видачі виконавчого листа, строки, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Тобто, за загальним правилом, виконавчий лист, виданий на підставі рішення суду в цивільній справі, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом 3 років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Разом з тим, за змістом ст. 432 ЦПК України суд постановляє ухвалу про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково або; 2) якщо у боржника повністю або частково відсутній обов`язок у зв`язку з його припиненням.

Обставини, з якими заявник пов`язує наявність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не є підставою у розумінні ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Матеріали справи не містять даних про добровільне та в повному обсязі виконання боржником чи іншою особою судового рішення про стягнення кредитної заборгованості.

При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Саме такі роз`яснення надано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25 вересня 2015 року «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах».

Зазначені у заяві обставини щодо пропуску стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, а не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до ст.432 ЦПК України.

Таким чином, зазначені у заяві обставини підлягають вирішенню у визначеному Розділом VІІ ЦПК України порядку шляхом звернення до суду із скаргою на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

Вирішуючи питання стосовно клопотання стягувача про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання суд не погоджується із доводами стягувача в частині того, що саме на суд було покладено обов`язок направлення стягувачу виконавчих листів. Адже згідно ч. 2 ст. 368 ЦПК України у редакції на день постановлення рішення судом апеляційної інстанції за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Аналогічні положення містяться у п. 29.31 Інструкції з Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ затвердженої наказом Державної судової адміністрації України за №173 від 17.12.2013. Не знайшли також свого підтвердження доводи стягувача про те, що виконавче провадження було зупинене на час касаційного перегляду справи.

Разом із тим, суд приймає до уваги встановлені у судовому засіданні обставини про те, що починаючи із 07.07.2016 і до 09.09.2019 матеріали цивільної справи перебували на розгляді у суді касаційної інстанції, що унеможливлювало видачу виконавчих листів судом першої інстанції у зазначений період часу. У незначний проміжок часу, коли матеріали справи перебували у Охтирському міськрайонному суді, а це період від 09.06.2016 до 07.07.2016 стягувач не скористалась можливістю отримати виконавчі листи помилково вважаючи про те, що вони повинні бути надіслані на її адресу судом, а в подальшому хоча усно і зверталась до канцелярії суду із зазначеного питання, проте їй обґрунтовано роз`яснювалось про неможливість видачі виконавчих листів через відсутність матеріалів справи у суді. Судом не встановлено вини стягувача у тому, що касаційний перегляд відбувався у понад трирічний строк.

Зазначені обставини у їх сукупності суд вважає поважними для поновлення стягувачу строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 260, 273, 432, 433 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву приватного підприємства «СІБ» про виправлення описки у виконавчому листі задовольнити.

Виправити помилку у виконавчому листі по справі № 583/3581/15-ц, провадження 2/583/49/16 про стягнення із Приватного підприємства «СІБ» на користь ОСОБА_1 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг, вказавши про те, що рішення набрало законної сили 26 травня 2016 р., а строк пред`явлення виконавчого документа до виконання 26 травня 2019 року.

У задоволенні заяви приватного підприємства «СІБ» про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчих документів до виконання задовольнити.

Поновити стягувачу ОСОБА_1 пропущений строк для пред`явлення до виконання по цивільній справі 583/3581/15-ц, провадження 2/583/49/16 виконавчого листа про стягнення із Приватного підприємства «СІБ» на користь ОСОБА_1 44953 гривні 00 копійок в рахунок відшкодування збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання договору про надання послуг та виконавчого листа про зобов`язання приватного підприємства «СІБ» провести поточний ремонт покрівлі над квартирою за АДРЕСА_1 ., що належить на праві власності ОСОБА_1 , та плити перекриття над вікном кімнати зазначеної квартири.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Охтирського міськрайонного суду

Сумської області Р.В.Сидоренко