ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/1234/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, виселення та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Логінової С.М. від 02 квітня 2019 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

В травні 2016 року ОСОБА_1 , звертаючись в суд з цим позовом до відповідачів, посилалася на те, що 23.01.2015 року набула у власність квартиру АДРЕСА_1 , в якій бажає проживати разом із сім`єю.

Попереднім власником квартири був ОСОБА_2 , який продовжує проживати в квартирі разом із сім`єю, добровільно виселитися з квартири останні відмовились, що змусило ОСОБА_1 звернутися за захистом своїх прав. Зазначала, що ОСОБА_2 та члени його сім`ї втратили право на проживання в квартирі з моменту переходу права власності на житло до нового власника ОСОБА_1 , яке відбулося 23.01.2015 року.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно просила визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такими, що втратили право на користування квартирою АДРЕСА_1 , та виселити їх з цієї квартири.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради (реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції) про скасування рішення про державну реєстрацію права власності. Посилався на те, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за договором позики грошових коштів, 06.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки квартири. 23.01.2015 року ОСОБА_1 набула право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 на підставі пункту 5.3.1. договору іпотеки, шляхом прийняття предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленого ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

З матеріалів справи вбачається, що йому, ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_2 направлено повідомлення про порушення основного зобов`язання в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» із вимогою виконання не більш ніж у тридцятиденний строк з моменту отримання цієї заяви.

Вказане повідомлення він не отримував та не міг отримати, оскільки за цією адресою не проживав. Як стало відомо позивачу під час розгляду справи, вказана адреса ( АДРЕСА_2 ) не існує.

Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення 21.12.2014 року вручено за вказаною адресою, проте підпис, який міститься у повідомленні, не належить позивачу.

Вважає набуття права власності ОСОБА_1 на квартиру незаконним, оскільки державним реєстратором не було дотримано вимог в частині отримання доказів вручення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень.

Тому просив скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18934887 від 29.01.2015 року 10:46:01, ОСОБА_6 , Департамент державної реєстрації Міністерства юстиції України, м. Київ.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом, виселення задоволено.

Визнано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (1973 року народження, місце проживання кв. АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (1993 року народження, місце проживання - кв. АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (1991 року народження, місце проживання - кв. АДРЕСА_1 ) такими особами, що втратили право на користування житлом та виселено ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 137,80 грн. з кожного.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити його позов. На його думку, суд першої інстанції не врахував, що повідомлення про порушення основного зобов`язання в порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» із вимогою виконання у тридцятиденний строк він не отримував, оскільки за адресою АДРЕСА_2 він не проживав. Крім того, така адреса не існувала і не існує взагалі. Рекомендований лист вручено невідомо кому, підпис, який міститься на повідомленні, йому не належить. На його думку, державним реєстратором не було дотримано вимог в частині отримання доказів вручення іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушень. Тому набуття права власності на квартиру ОСОБА_1 вважає незаконним.

У відзиві ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що вона подала державному реєстратору увесь пакет документів, необхідних для реєстрації за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 , у тому числі, копію договору іпотеки, який містив відповідне іпотечне застереження, копію письмової вимоги про усунення порушень, докази отримання боржником відповідної вимоги. Тому вважає, що державний реєстратор правомірно зареєстрував за нею право власності на квартиру.

В засідання апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

Представник ОСОБА_1 просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 06.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики грошових коштів в сумі 918850 грн., що є еквівалентом 115000 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язань за цим договором позики 06.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, предметом якої визначено квартиру АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 на праві власності. 06.12.2013 року ОСОБА_3 надала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на отримання в позику грошових коштів та передачу в іпотеку ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 , укладення договору іпотеки зазначеного майна, що набуте в період шлюбу.

Згідно з пунктом 5.3.4 договору іпотеки у випадку набуття права звернення на предмет іпотеки Іпотекодавець передає у власність Іпотекодержателю предмет іпотеки. Рішення про прийняття у власність предмета іпотеки приймається Іпотекодержателем одноосібно. В такому випадку це застереження згідно ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, підписанням цього договору Іпотекодавець засвідчує, що цей договір є правовстановлюючим документом та є правовою підставою для державної реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_2 зобов`язань за договором позики позивачем звернуто стягнення на предмет іпотеки.

29.01.2015 року ОСОБА_1 набула право власності на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №49260781 від 07.12.2015 року.

ОСОБА_2 , попередній власник квартири АДРЕСА_1 та члени його сім`ї продовжують користуватися квартирою, добровільно виселятися відмовляються.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 04.04.2017 року, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про визнання недійсним застереження про задоволення вимог іпотекодержателя в позасудовому порядку, оскільки договір іпотеки відповідає всім чинним нормам законодавства.

18.12.2014 року ОСОБА_1 через приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Байрачного А.І. направила відомості щодо повідомлення у порядку ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 вимогу про порушення ним основного зобов`язання за договором позики та іпотекодавцем за договором іпотеки, яке станом на 17.12.2014 року не виконане.

Згідно поштового повідомлення ОСОБА_2 21.12.2014 року отримав лист приватного нотаріуса, що засвідчено працівником поштового зв`язку.

Наведене підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 та члени його сім`ї втратили право на проживання у зазначеній квартирі з моменту переходу права власності на житло до нового власника ОСОБА_1 , а тому їх слід визнати такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , та виселити їх з цієї квартири.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 , суд виходив з того, що рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем прийнято відповідно до вимог закону, тому відсутні підстави для скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 18934887 від 29.01.2015 року.

Доводи апеляційної скарги про помилковість цих висновків суду є безпідставними.

Так, відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

За змістом статей 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, якій він здійснює на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно ст. 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Встановлено, що згідно з пунктом 5.1. договору іпотеки, укладеного 06.12.2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов основного договору та/або цього договору.

При настанні зазначених випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного договору та зобов`язань, передбачених цим договором з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги не менш ніж у тридцятиденний строк, та попередження про дострокове припинення основного договору і звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору.

Згідно з пунктом 5.3. договору звернення стягнення на предмет іпотеки може відбуватися, зокрема, шляхом прийняття предмета іпотеки у власність іпотекодержателем в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку встановленому ст. ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

За змістом договору іпотеки зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо іпотекодавець узгодив з іпотекодержателем процедуру надсилання повідомлень, які будуть необхідні при виконанні умов договору іпотеки, він повинен діяти добросовісно, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Встановлено, що ОСОБА_1 24.12.2014 року через приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Байрачного А.І. направила ОСОБА_2 на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_3 ) повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання та намір у випадку невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки.

Вказане рекомендоване поштове відправлення повернулося відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с. 188-190, том 1), що свідчить про недобросовісність іпотекодавця та порушення прав іпотекодержателя в очікуванні таких дій.

17.12.2014 року ОСОБА_1 через приватного нотаріуса Хмельницького нотаріального округу Байрачного А.І. направила ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_2 повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання та намір у випадку невиконання вимоги звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення 800, а.с. том 1) ОСОБА_2 21.12.2014 року отримав вказане повідомлення про усунення порушення основного зобов`язання.

Апелянт всупереч положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довів, що підпис у цьому рекомендованому поштовому повідомленні виконано не ним, а вказане поштове відправлення отримала інша особа, а не він.

Довідка Смотрицької сільської ради від 22.10.2019 року про відсутність такої поштової адреси ( АДРЕСА_2 ) та відсутність житлових будинків чи інших об`єктів нерухомого майна за цією адресою не є достатнім та допустимим доказом на спростування факту отримання ОСОБА_2 цього поштового відправлення.

В свою чергу згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за адресою АДРЕСА_4 . знаходиться ТОВ «Подільський фінансовий дім», засновником та учасником якого станом на 21.12.2014 року був апелянт ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (його син) керівник підприємства.

Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р № 1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З врахуванням встановлених обставин справи суд першої інстанції правильно констатував, що державному реєстратору для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, подано усі необхідні документи, відтак рішення про державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ОСОБА_1 прийнято відповідно до вимог закону.

З врахуванням наведеного відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги щодо скасування судового рішення і в частині вирішення первісного позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 26 листопада 2019 року.

Судді Л.М. Грох

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова