Справа № 309/1100/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря : Терпай С.М.

імена (найменування) сторін:

позивач Державний вищий навчальний заклад «Національний лісотехнічний університет України» в особі Закарпатського лісотехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року, ухваленого у складі судді Лук`янової О.В. у справі за позовом Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» в особі Закарпатського лісотехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» до ОСОБА_1 про відшкодування заподіяної шкоди лісопорушенням,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Позов мотивовано тим, що 25 січня 2018 року ОСОБА_1 , знаходячись в кварталі 34 виділі 1 Липчанського навчально-виробничого лісництва Закарпатського лісотехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України», який є постійним лісокористувачем, в адміністративних межах Липчанської сільської ради, незаконно зрубав бензопилою шість дерев, породи бука, діаметром на висоті пня: 1 дерево 16см, 2 дерева - 22см, 1 дерево - 31см, 1 дерево 32см, 1 дерево 34см, чим заподіяв лісовому господарству шкоду у загальному розмірі 19167грн.96коп. Відповідача було повідомлено про місце, дату та час розгляд справи про скоєне ним адміністративне правопорушення 5 лютого 2018 року, о 8 годині 30 хвилин, про що зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення №1 від 1 лютого 2018 року, однак на розгляд справи він не з`явився. Постановою про накладання адміністративного стягнення №1 від 5 лютого 2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.65 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 85грн.Відповідно до постанови КМУ від 23 липня 2008 року №665 зроблено розрахунок шкоди, заподіяної ОСОБА_1 , розмір якої склав 19167грн.96коп., яка до цього часу у добровільному порядку відповідачем не відшкодована. З врахуванням наведеного позивач просив стягнути з відповідача на користь Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області шкоду, завдану незаконною порубкою лісових культур у розмірі 19167грн.96коп.; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1762грн.

Рішенням Хустського районного суду від 15 квітня 2019 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд в порушення ч.3 ст. 254 ЦПК України, розпочав розгляд справи зі стадії судового розгляду, хоча до зупинення провадження підготовче судове засідання проведено не було; суд неправильно розглянув справу у відсутності відповідача, який вперше не з`явився в судове засідання; суд стягнув завдану шкоду на користь Липчанської сільської ради, яку не залучив до участі у справі; суд дійшов неправильних висновків про доведеність факту вчинення відповідачем незаконної порубки лісових культур і не врахував пояснення позивача про те, що насправді вказані дерева були повалені внаслідок буревію, які на момент порубки не були живими, а тому відсутні підстави для відшкодування відповідачем заявленої шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу Державний вищий навчальний заклад «Національний лісотехнічний університет України» в особі Закарпатського лісотехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судовому засіданні апелянт, його представник підтримали подану апеляцію, просять її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідача та його представника, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з приписами ч.ч.1,5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч.ч.4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Матеріалами справи встановлено, що 25 січня 2019 року, о 10 годині 20 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись в кварталі 34 виділі 1 Липчанського навчально-виробничого лісництва Закарпатського лісотехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України», який є постійним лісокористувачем /а.с.16-20,22-24/, в адміністративних межах Липчанської сільської ради, незаконно зрубав бензопилою шість дерев, породи бука, діаметром на висоті пня: 1 дерево 16см, 2 дерева - 22см, 1 дерево - 31см, 1 дерево 32см, 1 дерево 34см, чим заподіяв лісовому господарству шкоду у розмірі 19167грн.96коп. /а.с.8-9/.

1 лютого 2018 року відносно ОСОБА_1 майстром лісу Липчанського навчально-виробничого лісництва Закарпатського лісотехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» ОСОБА_2 В.І. було складено адміністративний протокол за ст.65 КУпАП, який ОСОБА_1 відмовився підписати.

Постановою лісничого ОСОБА_3 В.С. Липчанського навчально-виробничого лісництва Закарпатського лісотехнічного коледжу Державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» №1 від 5 лютого 2018 року /а.с.8,11/, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85грн.

Як вбачається з постанови про закінчення виконавчого провадження від 21 грудня 2018 року /а.с.91/ - відповідач ОСОБА_1 сплатив дану суму штрафу.

Ухвалою Хустського районного суду від 28 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 до лісничого Липчанського навчально-виробничого лісництва Гобана В.С. про визнання дій протиправними та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності залишено без розгляду з причин пропуску строку звернення до суду /а.с.84-87/.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Хустського районного суду від 28 листопада 2018 року про залишення позовної заяви без розгляду, - залишено без змін /а.с.88-90/.

Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 29 березня 2019 касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 28 листопада 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 грудня 2018 року у справі за його позовом до лісничого Липчанського навчально-вирорбничого лісництва Гобана В.С. про визнання дій протиправними, - повернуто скаржнику /а.с.105/.

Таким чином постановою у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.65 КУпАП,., яка набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_1 вчинив незаконно порубку шести дерев, породи бука, діаметром на висоті пня: 1 дерево 16см, 2 дерева - 22см, 1 дерево - 31см, 1 дерево 32см, 1 дерево 34см, що є належним та допустимим доказом обов`язкової умови настання цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції правильно не взяв до уваги п`ять фото, які надані відповідачем до свого відзиву на позов, якими він заперечує вчинення незаконної порубки, оскільки такі не є належними та допустимими доказами, які спростовують факт вчинення відповідачем лісо порушення 25 січня 2018 року саме у кварталі 34 виділу 1 Липчанського навчально-виробничого лісництва.

Згідно розрахунку розміру шкоди, завданої незаконною рубкою вказаних дерев загальна сума заподіяної шкоди ОСОБА_1 становить 19167, 96 грн. /а.с.9/.

Відповідно до ч.4 ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»: підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством У країни.

Відповідно до ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища»: шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до ст.105 ЛК України: порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні, зокрема, у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев та чагарників.

Відповідно до ст.107 ЛК України: підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 ЦК України

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У спорах про відшкодування шкоди, згідно з вимогами даної статті, діє презумпція заподіювача шкоди. У зв`язку з цим не позивач повинен довести наявність вини відповідача, а відповідач повинен довести відсутність його вини у завданні шкоди.

Відповідач, відповідно до вище вказаних вимог закону не подав доказів і не довів відсутність своєї вини у завданні позивачу шкоди, як і не подав доказів на спростування розміру заподіяної шкоди заявленого позивачем.

З врахуванням наведеного суд першої дійшов вірного висновку про наявність підстав для відшкодування завданої шкоди та обґрунтовано задовольнив заявлений позов. Доводи апеляційної скарги в цій частині висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Не заслуговують на увагу також наведені в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм процесуального права, зокрема, що суд розпочав розгляд справи зі стадії судового розгляду, хоча до зупинення провадження підготовче судове засідання проведено не було, а також що суд неправильно розглянув справу у відсутності відповідача, який вперше не з`явився в судове засідання, оскільки дані порушення не призвели до неправильно вирішення справи. Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права: подав відзив на позовну заяву разом з відповідним документами; отримав від позивача відповідь на відзив; подав заперечення щодо відповіді на відзив. Тобто, відповідач реалізував свої процесуальні права.

Щодо доводів апеляційної скарги про не залучення до участі у справі Липчанської сільської ради, на користь якої судом стягнута шкода, то такі також не заслуговують на увагу, оскільки грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, відповідно п.7 ч.3 ст.29 та п.4 ч.1 ст.69-1 Бюджетного кодексу України, у будь якому випадку підлягають зарахуванню до спеціальних фондів державного, обласних та місцевих /сільського, селищного, міського/ бюджетів за місцем скоєння правопорушення, тобто, в даному випадку, до бюджету Липчанської сільської ради Хустського району Закарпатської області незалежно від залучення чи незалучення її до участі у справі.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

За таких обставин, апеляційну скаргу, відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: