Справа № 439/1449/18 Головуючий у 1 інстанції: Бунда А.О.
Провадження № 22-ц/811/385/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Струс Л.Б., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_1 Д . , Коавльчук І.І., представника

органу опіки піклування Бродівської районної державної

адміністрації - Надорожняк О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулась з позовом до органу опіки та піклування Бродівської районної державної адміністрації Львівської області, про повернення малолітніх дітей, відібраних без позбавлення батьківських прав: сина, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виховується в прийомній сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жителів АДРЕСА_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходиться у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» м. Львів.

В обгрунтування позову покликається на те, що відповідно до рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2015 року, у позивачки було відібрано без позбавлення батьківських прав троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Причинами для відібрання дітей були систематичні перевірки та зауваження органу опіки та піклування Бродівської райдержадміністрації про те, що позивач неналежно виконувала батьківські обов`язки відносно дітей, часто вживаючи алкогольні напої та, виявляючи безвідповідальне і байдуже ставлення до виховання та утримання дітей; систематичне залишення дітей без нагляду. У 2015 році двоє дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_12 були влаштовані у прийомну сім`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жителів АДРЕСА_1 . У 2016 році трагічно загинула малолітня дочка ОСОБА_12 , і тому на даний час у прийомній сім`ї виховується лише ОСОБА_6 . ОСОБА_7 у 2015 році був влаштований у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» у м. Львів, де знаходиться по даний час. Позивачка виявляє бажання повернути обох дітей: ОСОБА_7 , 2011 року народження та ОСОБА_7 , 2014 року народження на проживання у її родину, і вважає, що, як їх біологічна мати якнайкраще зможе забезпечити їм любов, турботу і розвиток. З 2017 року обставини, які були підставою для відібрання дітей, перестали існувати. Про покращення умов проживання свідчать акти обстеження умов проживання, складені працівниками служби у справах дітей та Бродівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 15 травня 2017 року, від 17 квітня 2018 року, від 11 серпня 2018 року. На даний час позивачка виховує малолітнього сина ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , дитину виховує разом із батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскаржуваним рішенням позов задоволено, повернуто ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженці с.Велин Бродівського району Львівської області малолітніх дітей, відібраних без позбавлення батьківських прав: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який виховується в прийомній сім`ї ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жителів АДРЕСА_1 , та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає у Комунальному закладі Львівської обласної ради «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» м. Львів.

Рішення суду оскаржили особи, які не брали участі у справі, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вапеляційній скарзі покликаються на те, що на час звернення позивача з позовом був та є чинним договір про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю від 23 грудня 2015 року за № 10, який був укладений між апелянтами та Бродівською районною державною адміністрацією Львівської області, за умовами якого вони, як прийомні батьки, зобов`язані створити належні умови для всебічного розвитку дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одержання ними освіти, підготовки до самостійного життя та праці; захищати права та інтереси дітей тощо та несуть відповідальність за прийомних дітей згідно із законодавством. Малолітній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з часу укладення вищезазначеного договору та по даний час продовжує проживати та знаходитися на вихованні в сім`ї апелянтів, проте вони не були залучені Бродівським районним судом Львівської області до участі у справі, чим було грубо порушено їх процесуальні права як прийомних батьків, і одночасно права малолітньої дитини ОСОБА_6 . Оскільки дія вищезазначеного договору на час ухвалення судового рішення не була припинена, прийомні батьки продовжують виконувати свої обов`язки відносно цієї дитини, які були взяті ними на себе згідно укладеного договору від 23 грудня 2015 року за № 10. Вважають, що Бродівським районним судом Львівської області під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до Бродівської районної державної адміністрації Львівської області про повернення матері дітей, відібраних без позбавлення її батьківських прав, та ухвалення по ній судового рішення були залишені поза увагою норми Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року за № 866. Крім цього, апелянти звертають увагу суду на те, що протягом всього часу, як малолітня дитина, ОСОБА_6 , проживав та виховувався в їхній сім`ї, позивач не приймала участі у вихованні та утриманні своєї дитини. При випадкових зустрічах ОСОБА_5 ніколи не підходила до дитини та всіляко уникала спілкування з ним. Враховуючи наведене просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення представника органу опіки та піклування Бродівської райдержадміністрації Надорожняк О.П. на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позов ОСОБА_5 , суд першої інстанції врахував вимоги Конвенції ООН про права дитини 1989 року щодо якнайкращого забезпечення інтересів дитини, реалізації права батьків на вжиття заходів для повернення дитини та обов`язку національних органів влади вживати такі заходи, враховуючи визнання відповідачем позову, дійшов висновку про те, що відпали причини, які перешкоджали належному вихованню малолітніх дітей її матір`ю, яких слід повернути матері.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є матір`ю малолітніх - сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька записані на підставі ст. 135 СК України, що підтверджується інформацією з Бродівського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області.

Згідно рішення Бродівського районного суду Львівської області від 01 грудня 2015 року по справі № 439/1731/14-ц у ОСОБА_5 відібрано без позбавлення батьківських прав троє дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З 2015 року двоє дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_12 були влаштовані у прийомну сім`ю ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , жителів АДРЕСА_1 . У 2016 році трагічно загинула малолітня дочка ОСОБА_12 , тому на даний час у прийомній сім`ї виховується лише ОСОБА_6 .

Розпорядженням голови Бродівської райдержадміністрації Львівської області від 17.12.2015 року за № 571-1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був влаштований у Комунальний заклад Львівської обласної ради «Будинок дитини № 1 для дітей з ураженням центральної нервової системи та порушенням психіки» у м. Львів, де знаходиться по даний час.

Причинами, з яких на підставі вищевказаного судового рішення відібрано дітей від матері ОСОБА_5 , було ухилення матері від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, матір дітей, ОСОБА_5 , за час проживання окремо від дітей стала на шлях виправлення, змінила своє ставлення до життя та дітей, приймає участь у вихованні та утриманні дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, що підтверджується долученими до матеріалів справи висновком органу опіки та піклування Бродівської РДА № 03/21-290-2/11 від 16.08.2018; актами обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_5 від 17.04.2018р., 15.05.2017р. та 11.08.2018р. та розпорядженням голови Бродівської райдержадміністрації №476 від 22.12.2015р.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не з`ясувавши фактичних обставин у справі, розглянув справу у відсутності позивачки, неперевіривши її тверджень про те, що вона стала на шлях виправлення, не переконався у дійсності її тверджень про те, що вона змінила своє ставлення до виховання дітей, не з`ясував, у чому саме полягали зміни у ставленні до виховання дітей, не з`ясував умов, у яких проживатимуть діти, не проаналізував висновок органу опіки та піклування Бродівської РДА № 03/21-290-2/11 від 16.08.2018.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції зазначив, що керується якнайкращими інтересами дітей, що на думку суду апеляційної інстанції не відповідає дійсності, а навпаки,суперечить їхнім інтересам.

В суді апеляційної інстанції представник органу опіки та піклування Бродівської райдержадміністрації повідомила суд про те, що висновок органу опіки та піклування Бродівської РДА № 03/21-290-2/11 від 16.08.2018 про те, що ОСОБА_5 стала на шлях виправлення, змінила своє ставлення до дітей, приймає участь у вихованні та утриманні дітей, був передчасним, оскільки, як з`ясувалося в подальшому, ОСОБА_5 лише на деякий час змінила своє ставлення до виховання дітей, забезпечення їм належних умов проживання.

Відповідно до Договору про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомну сім`ю, укладеного 23.12.2015 року №10 між Бродівською районною державною адміністрацією Львівської області та прийомними батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , Бродівська РДА , починаючи з 23 грудня 2015 року передає, а прийомні батьки приймають на виховання та спільне проживання дітей, позбавлених батьківського піклування ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

Разом з тим, вирішуючи спір щодо повернення ОСОБА_5 дитини ОСОБА_6 , 2011 року народження, суд першої інстанції безпідставно не залучив до участі у розгляді справи прийомних батьків, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як рішення суду стосується їх прав та законних інтересів, які в суді апеляційної інстанції категорично заперечили щодо повернення дітей ОСОБА_5 , надали суду докази на спростування висновку органу опіки та піклування Бродівської РДА № 03/21-290-2/11 від 16.08.2018 про те, що ОСОБА_5 стала на шлях виправлення, змінила своє ставлення до дітей, приймає участь у вихованні та утриманні дітей, надали докази на підтвердження того, що діти не можуть бути повернуті матері ОСОБА_5 , так як не можуть проживати у сім`ї, де відбувається насильство, разом з особою, яка зловживає спиртним.

Апелянти на підтвердження вищенаведеного надали суду апеляційної інстанції інформацію Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області від 12.04.2019 року №4-аз/48/01/15-2019, з якого вбачається, що ОСОБА_14 , 1971 р.н., який проживає разом зі ОСОБА_5 в одній квартирі неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ч. ч. 1, 2 ст. 178, ч. ч. 1, 2 ст. 173-2 КУпАП.

Що стосується ОСОБА_5 , то вона до адміністративної відповідальності не притягувалася.

На думку колегії суддів, матір дітей, ОСОБА_5 , проживаючи в одній квартирі з ОСОБА_14 , який зловживає алкоголем та схильний до вчинення насильницьких дій, не зможе створити дітям ОСОБА_7 та ОСОБА_7 належних, безпечних умов проживання, умов, у яких би діти проживали, росли та розвивалися, не відчуваючи страху, будучи у повній безпеці, без наявності безпосередньої загрози їхньому життю та здоров`ю.

Акти обстеження житлово - побутових умов ОСОБА_5 не можуть свідчити про те, що вона змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, змінила своє ставлення до дітей, не можуть бути доказом її участі у вихованні та утриманні дітей, не можуть характеризувати її, як матір, її ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Твердження позивачки про те, що вона, як біологічна мати, якнайкраще зможе забезпечити їм любов, турботу і розвиток, є лише її словами, а те, що вона змінила спосіб свого життя, виправила ситуацію, через яку у неї вилучили дітей, змінила свої житлово - побутові умови, змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків було лише тимчасовим, про що також ствердила представник органу опіки та піклування в суді апеляційної інстанції, вважаючи висновок органу опіки та піклування про повернення дітей матері, ОСОБА_5 передчасним.

Суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_5 , будучи повідомленою належним чином про розгляд справи в суді апеляційної інстанції, про що суд також повідомила представник органу опіки та піклування, знаючи наскільки важливе питання, як для неї, такі для дітей, буде вирішуватися судом апеляційної інстанції, ОСОБА_5 не виявила бажання з`явитися в судове засідання, не повідомила про причини неявки, що свідчить про її байдужість до вирішення питання про повернення їй дітей.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_5 не з`являлася і до суду першої інстанції, що свідчить про відсутність у неї інтересу при вирішенні позову про повернення дітей.

Враховуючи вищенаведені обставини, колегія суддів не погоджується з висновкам суду першої інстанції про те, що відпали підстави, які перешкоджали належному вихованню малолітніх дітей, ОСОБА_6 , 2011 року народження, та сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На думку колегії суддів повернення малолітніх дітей ОСОБА_5 суперечить інтересам малолітніх дітей.

А відтак, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову про повернення їй малолітніх дітей, ОСОБА_6 , 2011 року народження, та сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Єропейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин,що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з вищенаведеним, оскаржуване рішення судупідлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позову про повернення їй малолітніх дітей, ОСОБА_6 , 2011 року народження, та сина, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381- 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 17 грудня 2018 року - скасувати та ухвалити постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 15.08.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Струс Л.Б.

Цяцяк Р.П.