Провадження № 22-ц/801/45/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Романюк Л. Ф.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

суддів Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Романюк Л.Ф. у м. Вінниця, зі складенням його повного тексту 05 жовтня 2018 року

у справі № 127/21638/17 за позовом ОСОБА_3 до Вінницької міської ради за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4 про визнання недійсним п. 1.10 рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», -

в с т а н о в и в:

В жовтні 2017 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до Вінницької міської ради, за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_4, про визнання недійсним п. 1.10 рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність».

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона являється власником житлового будинку у АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 08.08.2002 року з відміткою про реєстрацію від 11.10.2002 року та витягом про державну реєстрацію від 27.09.2012 року. Згідно матеріалів інвентарної справи № 5074 на будинок АДРЕСА_1 присутня інформація щодо зміни номера будинку: станом на 1947 рік - АДРЕСА_1; станом на 1964 рік - АДРЕСА_1 Відповідно до додатку №3/152 до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради народних депутатів № 200 від 04.06.1987 року будинку з існуючим номером АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №15/448 від 21.04.1954 року була закріплена земельна ділянка за будинком АДРЕСА_1 площею 2519 кв. м., крім того лишки площею 1429 кв. м. Станом на 07.08.2002 року (дата останньої технічної інвентаризації) площа земельної ділянки за вищезазначеною адресою становить 3279 кв. м. Відповідну інформацію підтверджено довідкою КП «Вінницьке міське БТІ» від 29.09.2017 року. Чинний ЗК (в ред. 2001) не регулює правовідносини пов'язані з постійним та тимчасовим користуванням землею громадян тому у відповідності до п. п. 2,3 Прикінцевих положень до ЗК України застосуванню підлягають земельні кодекси прийняті на час переходу права власності на будинковолодіння. Однак, в зв'язку з веденням в дію ЗУ УРСР (в ред. 1970 року) Указом Президії Верховної ради УРСР від 25.12.1970 року «Про порядок введення в дію Земельного Кодексу Української РСР», якою визначено, що надані громадянам до 01.01.1971 року присадибні земельні, а також земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва і для городів зберігаються в розмірах, передбачених раніше діючим законодавством.

Незалежно від розмірів земельних ділянок отриманих за раніше діючим законодавством, за новим власником будинку зберігалось право на вказану земельну ділянку при переході права власності на будинок. 27.05.2016 року рішенням Вінницької міської ради надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 1500 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. У відповідності до рішення Вінницької міської ради від 27.05.2016 року було розроблено технічну документацію із землеустрою та зареєстровано земельну ділянку в ДЗК від 16.11.2016 року, що вбачається з витягу № НВ-016. 30.08.2016 року відповідно до нотаріально посвідченої заяви, позивачка не заперечила щодо вилучення частини земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, своєї сестри.

Як згодом було з'ясовано, п.1.10 рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та 100 кв.м. для будівництва гаражів за адресою: АДРЕСА_1 У зв'язку з цим 29.09.2017 року заяву ОСОБА_3 від 30.08.2016 року анульовано в повному обсязі шляхом нотаріального посвідчення та подано до Вінницької міської ради.

Із урахуванням зазначеного, вважає п.1.10 рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2018 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано п.1.10 рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність». Стягнуто з Вінницької міської ради на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 960 грн., витрати по проведенню експертизи в розмірі 6200 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 3680 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Вінницька міська рада, в особі представника ОСОБА_6, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2018 року. Винести нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Вінницька міська рада вважає рішення необґрунтованим, незаконним, прийнятим без всебічного дослідження матеріалів справи та з порушенням норм матеріального права. Представник заявника посилається на те, що земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту, є ділянкою територіальної громади міста Вінниці, повноваження щодо розпорядження якою належить до віддання міської ради. Позивач помилково вважає, що рішенням виконавчого комітету від 1954 року №15/448 було передано у користування земельну ділянку площею 2519 кв.м. та лишки 1429 кв.м., адже земельні ділянки, зареєстровані за землекористувачами за своєю природою не є передачею в користування у розумінні вимог цивільного законодавства, крім того, зазначена земельна ділянка є землею територіальної громади м. Вінниці. За результатами розгляду справи суд прийняв рішення, що не базується на положеннях чинного земельного законодавства, зокрема, щодо формування земельної ділянки, можливої зміни її конфігурації. Відповідач, як учасник бойових дій, мав першочергове право для затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у порядку визначеному ст. 118 Земельного кодексу України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, мотивуючи тим, що подана апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, а з урахуванням оцінки зібраним доказам в їх сукупності, які подали сторони до суду, суд прийняв законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.08.2002 року ОСОБА_3 являється власником житлового будинку у АДРЕСА_1, з відміткою про реєстрацію від 11.10.2002 року та витягом про державну реєстрацію від 27.09.2012 року (а.с.9-10).

Згідно матеріалів інвентарної справи № 5074 на будинок АДРЕСА_1 присутня інформація щодо зміни номера будинку: станом на 1947 рік - АДРЕСА_1; станом на 1964 рік - АДРЕСА_1 (а.с.18).

Згідно рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №15/448 від 21.04.1954 року була закріплена земельна ділянка за будинком АДРЕСА_1 площею 2519м2, крім того лишки площею 1429 м2 (а.с.13-14).

Станом на 07.08.2002 року (дата останньої технічної інвентаризації) площа земельної ділянки за вищезазначеною адресою становить 3279 м2. Відповідну інформацію підтверджено довідкою КП «Вінницьке міське БТІ» від 29.09.2017 року (а.с.11).

27.05.2016 року рішенням Вінницької міської ради надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі площею 1500 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1. У відповідності до рішення Вінницької міської ради від 27.05.2016 року було розроблено технічну документацію із землеустрою та зареєстровано земельну ділянку в ДЗК від 16.11.2016 року, що вбачається з витягу № НВ-016 (а.с.15-16).

30.08.2016 року відповідно до нотаріально посвідченої заяви, позивачка не заперечила щодо вилучення частини земельної ділянки площею 0,12 га за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_5, своєї сестри (а.с.18).

Пунктом 1.10 рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» ОСОБА_4 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку та 100 кв.м. для будівництва гаражів за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

У зв'язку з цим 29.09.2017 року заяву ОСОБА_3 від 30.08.2016 року анульовано в повному обсязі шляхом нотаріального посвідчення та подано до Вінницької міської ради (а.с.18 зворот).

У висновку експерта № 410 від 07.06.2018 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи зазначено: після дослідження матеріалів інвентаризаційної та цивільної справи, а також додаткових матеріалів, що надійшли для проведення експертизи, візуально - інструментального обстеження об'єкта дослідження, можливо зробити наступний висновок, що станом на час проведення дослідження земельна ділянка домоволодіння АДРЕСА_1 має меншу площу, а відповідно і менші розміри по периметру у порівнянні із земельною ділянкою, яка графічно відображена на викопіюванні із схематичного плану будівельного кварталу № 86 м. Вінниці по домоволодінню АДРЕСА_1 та яка зареєстрована (3948,0 кв.м.) за землекористувачами рішенням № 15/448 виконкому Вінницької міської ради від 21.04.1954 року. Земельна ділянка, яка визначена обґрунтуванням, розробленим МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення ОСОБА_4, та пропонується для будівництва та обслуговування житлового будинку садибного типу та індивідуального гаража, щодо якої було прийняте рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», згідно якого надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 100 кв.м. для будівництва індивідуального гаражу, ОСОБА_4 та запроектовано проїзд площею 342 кв.м., виділяється із фактичної земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1, а тому суміщається та повністю розташовується в межах земельної ділянки (постійне та тимчасове користування), що була зареєстрована за домоволодінням АДРЕСА_1, згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 15/448 від 21.04.1954 року.

Враховуючи зміну конфігурації земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 а також зведення замість старого будинку нового встановити, яка саме площа земельної ділянки зареєстрованої у постійне користування площею 2519,0 кв.м. та лишків земельної ділянки площею 1429,0 кв.м. входить до земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 100 кв.м. для будівництва індивідуального гаражу, ОСОБА_4 та запроектованого проїзду площею 342 кв.м., що до яких було прийнято рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність» неможливо.

Пункт 3.22 розділу 3 Сельбищна територія. Садибна забудова. ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» визначає параметри» (ширина)для внутрішньоквартальних проїздів, які створюються при потребі у районах садибної забудови. Оскільки об'єктом дослідження є земельна ділянка, на якій планується розміщення житлового будинку та гаражу, тому застосування у даному випадку п. 3.22 неможливе.

З огляду на те, що запроектований проїзд загального користування площею 342,0 кв.м. створюється за рахунок земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1, а у державних будівельних нормах ДБН 360-92 «Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень» відсутні нормативи, щодо ширини та інших параметрів проїздів, які створюються за рахунок індивідуальних земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, то при проектуванні проїзду загального користування площею 342,0 кв.м., що створюється за рахунок земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1 Державні будівельні норми враховано (а.с.113-134).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінив докази у їх сукупності. При цьому вірно врахував правову позицію, яка висловлена Верховним судом України при розгляді цивільної справи № 6-658цс15 та викладену в постанові від 18 травня 2016 року. Що погодження на вилучення земельної ділянки ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 не надавала, а відповідно до висновку експерта № 410 від 07.06.2018 року за результатами проведення судової земельно - технічної експертизи, земельна ділянка, яка визначена обґрунтуванням, розробленим МКП «Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури» на замовлення ОСОБА_4, та пропонується для будівництва та обслуговування житлового будинку садибного типу та індивідуального гаража, щодо якої було прийняте рішення 20 сесії 7 скликання Вінницької міської ради від 23.06.2017 року № 793 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність», згідно якого надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 100 кв.м. для будівництва індивідуального гаражу, ОСОБА_4 та запроектовано проїзд площею 342 кв.м., виділяється із фактичної земельної ділянки домоволодіння АДРЕСА_1, а тому суміщається та повністю розташовується в межах земельної ділянки (постійне та тимчасове користування), що була зареєстрована за домоволодінням АДРЕСА_1, згідно рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 15/448 від 21.04.1954 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що земельна ділянка знаходиться у межах населеного пункту, є ділянкою територіальної громади міста Вінниці, а тому повноваження щодо розпорядження якою належить до віддання міської ради не спростовують вірні висновки суду першої інстанції.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності органів влади, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (див. рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «O№eryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» №. 30985/96).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що позивач помилково вважає, що рішенням виконавчого комітету від 1954 року №15/448 було передано у користування земельну ділянку площею 2519 кв.м. та лишки 1429 кв.м., адже земельні ділянки, зареєстровані за землекористувачами за своєю природою не є передачею в користування у розумінні вимог цивільного законодавства, оскільки такі доводи не відповідають встановленим обставинам справи.

Так, судом встановлено, а відповідачем не спростовано тієї обставини, що земельна ділянка за будинком № 18 по вулиці Московській в м. Вінниці площею 2519 кв.м., крім того лишки площею 1429 кв.м. були зареєстровані за землекористувачами згідно рішення виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №15/448 від 21.04.1954 року.

Перший Земельний кодекс УСРР 1922 року складався з преамбули і 4 частин ("Про трудове землекористування", "Про міські землі", "Про державне земельне майно", "Про землеустрій та переселення"), містив 227 статей. Земельний кодекс закріплював націоналізацію землі та скасування приватної власності на неї, забороняв купівлю-продаж та інші угоди, пов'язані з відчуженням землі. Всі громадяни, незалежно від статі, віросповідання та національності, наділялися лише правом на одержання землі в користування безплатно.

Отже, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що рішенням виконкому Вінницької міської ради народних депутатів №15/448 від 21.04.1954 року земельну ділянку площею 2519 кв.м., крім того лишки площею 1429 кв.м. було передано в користування та закріплено за домоволодінням № 18 по вулиці Московській в м. Вінниці.

Доводи представника Вінницької міської ради про те, що відповідач, як учасник бойових дій, мав першочергове право для затвердження проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у порядку визначеному ст. 118 Земельного кодексу України правового значення для справи не мають, так як предметом розгляду справи є визнання незаконним та скасування правового акту індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, а не спір щодо першочергового права особи на таку земельну ділянку.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновку не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Вінницької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 вересня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.

Головуючий: Войтко Ю.Б.

Судді: Міхасішин І.В.

Стадник І.М.