У Х В А Л А

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 462/5816/16-ц

провадження № 61-18488ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А., розглянувши касаційну скаргу Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» на постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року рішення Залізничного районного суду м. Львова від 22 березня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову.

У жовтні 2019 року АТ «Перший український міжнародний банк» подало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року, в якій просить оскаржувану постанову скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків, а саме: для надання оригіналів доказів сплати судового збору.

У листопаді 2019 року АТ «ПУМБ» до суду надало заяву, в обґрунтування якої посилається на правовий висновок Касаційного цивільного суду, викладений в постанові від 23 січня 2018 року в цивільній справі №61-34св18, за змістом якого за вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки сплачується судовий збір як за позовну вимогу немайнового характеру у тому разі, якщо така вимога пред`явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов`язання (стягнення заборгованості тощо). На підставі наведеного скаржник вважає, що судовий збір при поданні касаційної скарги був сплачений ним у повному обсязі, в зв`язку з чим просить вирішити питання про відкриття касаційного провадження у справі.

Верховний Суд не приймає до уваги такі доводи скаржника, оскільки керується такими міркуваннями.

В своїй заяві АТ «ПУМБ» посилається на правовий висновок Касаційного цивільного суду у справі №61-34св18, однак, такий висновок на момент звернення з касаційною скаргою є неактуальним, оскільки Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 лютого 2019 року в справі №907/9/17, аналізуючи питання стосовно того, до вимог майнового чи немайнового характеру належить звернення стягнення на предмет іпотеки, відступила від висновку Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеного у вищенаведеній постанові.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду вказала, що вимога про звернення стягнення на предмет застави визначена у вартісному еквіваленті за договором застави, отже, вимога позивача мала визначену та погоджену сторонами оцінку вартості майна, а тому не може визначатися як вимога немайнового характеру.

Відповідно до положень статті 575 ЦПК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Оскільки іпотека є видом застави, то викладену вище правову позицію Великої Плати Верховного Суду можливо застосовувати і до відносин, які виникають стосовно іпотечного майна.

За правилами статті 5 «Предмет Іпотеки» Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб`єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором.

За змістом статті 18 даного закону однією з істотних умов іпотечного договору є опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційні дані, у тому числі кадастровий номер. У разі іпотеки земельної ділянки має зазначатися її цільове призначення.

З огляду на вищенаведене договором іпотеки має бути визначена і погоджена сторонами оцінка вартості майна, яка входить до предмету іпотеки.

АТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки предмет іпотеки за договором включає визначену і погоджену сторонами оцінку вартості майна, то така вимога є вимогою майнового характеру.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент подання позовної заяви за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору дорівнює 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За правилами статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

З урахуванням того, що АТ «ПУМБ» звернулося до суду з вимогою стягнення з відповідача грошових коштів за кредитним договором за рахунок реалізації предмета іпотеки, то ціну позову слід вираховувати, виходячи з оцінки іпотечного майна.

Таким чином, посилання скаржника на те, що судовий збір, який підлягає сплаті за оскарження судових рішень у даній справі, має сплачуватися як за позовні вимоги немайнового характеру, є помилковими, оскільки суперечать правовій позиції Великої Палати Верховного Суду.

За правилами статей 185, 393 ЦПК України якщо скаржник не усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, така касаційна скарга вважається неподаною та повертається скаржнику

За змістом статті 127 ЦПК України встановлений судом строку може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З урахуванням того, що скаржник керувався правовим висновком Верховного Суду, неактуальним на момент звернення з касаційною скаргою, з метою недопущення порушення принципу доступу до правосуддя, запобігання судовому сутяжництву та бюрократії, Верховний Суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: для надання доказів сплати судового збору.

Роз`яснити АТ «ПУМБ», що у разі невиконання вимог ухвали Верховного Суду касаційна скарга буде повернута особі, яка її подавала.

Керуючись статтями 127 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

Продовжити Акціонерному товариству «Перший український міжнародний банк» строк для усунення зазначених вище недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. А. Калараш