Справа № 357/699/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2019 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Кошель Б. І. , перевіривши позовну заяву ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ГУ Держгеокадастру у Київській області, Міськрайонного Управління Держеокадастру у Білоцерківському районі та м. Біла Церква про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю,-

В С ТА Н О В И В :

21.01.2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21.01.2019 року вказану справу передано судді Кошель Б.І.

Ухвалою судді від 28.01.2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Вказана ухвала обґрунтована тим, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та подана з порушенням вимог підсудності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачу двічі було направлено за адресою вказаною в позовній заяві ухвалу суді від 28.01.2019 року.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Тому, в зв`язку з наведеним положенням п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання без поважних причин, повторно не повідомив про причини неявки та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до правосуддя.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» від 15.07.2002 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03.04.2008 року Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм вбачається, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивач протягом тривалого часу не цікавилась провадженням, вважаю за необхідне визнати позовну заяву неподаною та повернути її позивачу разом з доданими до неї матеріалами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви (ч. 7 ст. 185 ЦПК України).

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 185, 260, 261, 352-355 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, ГУ Держгеокадастру у Київській області, Міськрайонного Управління Держеокадастру у Білоцерківському районі та м. Біла Церква про визнання права власності на земельну ділянку за набувальною давністю - вважати неподаною та повернути позивачу разом з доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена учасниками справи до Апеляційного суду Київської області, у порядку встановленому законом, протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала складена 09.08.2019 року.

Суддя:Б. І. Кошель