Провадження № 6/127/754/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Луценко Л.В.,

при секретарі судового засідання Мироненко В.В.,

за участю: боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці заяву кредитної спілки «Злагода» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

Стягувач КС «Злагода» звернувся до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, мотивуючи свої заявлені вимоги тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2014 року у цивільній справі №127/17638/14-ц за позовом кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Злагода» борг згідно договору кредиту №8016к від 18.12.2013 року, який станом на 12.08.2014 року становить 41 614,48 грн., а також понесені судові витрати в виді 416,14 грн. судового збору.

13.11.2014 року представником стягувача за вищевказаним рішенням суду було отримано виконавчий лист у даній справі та в послідуючому звернуто до примусового виконання.

Однак, у зв`язку із тим, що в ході проведених виконавчих дій у боржника не було виявлено майна, на яке можливо звернути стягнення, виконавчий лист був повернутий без виконання і повторно не був пред`явлений для примусового виконання до органів ДВС, оскільки з 2015 року в провадженні Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебуває два кримінальних провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002901 від 06.05.2015 року та №0000240 від 21.01.2017 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2, 5 ст.191 КК України, відносно посадових осіб КС «Злагода».

01.04.2016 року слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_2 на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2016 року у справі №127/6029/16-к проводилась виїмка в якості речових доказів всіх документів, належних КС «Злагода». Серед вилучених документів був і вищезазначений виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Вищевикладені факти призвели до того, що КС «Злагода» була фактично позбавлена можливості вести судово-претензійну роботу та по деяким виконавчим документам пропустила строк для їх пред`явлення до виконання.

Згідно повідомлення Староміського В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 13.06.2019 року виконавчий лист відносно ОСОБА_1 було повернуто стягувачу у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Тому, заявник звернувся до суду з даною заявою, в якій просив поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Представник стягувача (заявника) за довіреністю ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився із невідомих суду причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, однак його неявка відповідно до ч.3 ст.433 ЦПК України не є перешкодою для розгляду даного питання.

В судовому засіданні боржник ОСОБА_1 заперечив проти задоволення заявлених вимог заявника.

Заслухавши пояснення боржника, дослідивши матеріали справи, заяви, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, якщо свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2014 року у цивільній справі №127/17638/14-ц за позовом кредитної спілки «Злагода» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь кредитної спілки «Злагода» борг згідно договору кредиту №8016к від 18.12.2013 року, який станом на 12.08.2014 року становить 41 614,48 грн., а також понесені судові витрати в виді 416,14 грн. судового збору (а.с.34).

13.11.2014 року представником стягувача за вищевказаним рішенням суду було отримано виконавчий лист у даній справі (а.с.49).

Згідно повідомлення Староміського В ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 13.06.2019 року виконавчий лист відносно ОСОБА_1 було повернуто стягувачу у зв`язку з пропуском встановленого законом строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (а.с.50).

Представник стягувача у заяві як на підставу про задоволення заявлених вимог посилався на ті обставини, що виконавчий лист не був пред`явлений для примусового виконання до органів ДВС, оскільки з 2015 року в провадженні Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області перебуває два кримінальних провадження, що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002901 від 06.05.2015 року та №0000240 від 21.01.2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2, 5 ст.191 КК України, відносно посадових осіб КС «Злагода» (а.с.55-56, 57)

01.04.2016 року слідчим СУ ГУНП у Вінницькій області Мельником ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2016 року у справі №127/6029/16-к проводилась виїмка в якості речових доказів всіх документів, належних КС «Злагода». Серед вилучених документів був і вищезазначений виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_1 (а.с.58-60).

Разом з тим, відповідно до змісту ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 30.03.2016 року не можливо встановити, чи дійсно було надано слідчому СУ Головного управління Національної поліції у Вінницькій області Мельнику А.О. тимчасовий доступ до кредитної справи ОСОБА_1 , яка в собі містила оригінал виконавчого листа, що саме вказану кредитну справу разом із зазначеним виконавчим документом було вилучено слідчим. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували вказані обставини, заявником не надано.

Окрім того, суд звертає увагу, що матеріали заяви також містять ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.09.2018 року у справі №127/21680/18, якою зобов`язано слідчого Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області у кримінальному провадженні №0002901 передати на відповідальне зберігання КС «Злагода» усі вилучені оригінали кредитних справ та оригінал статуту КС «Злагода» (а.с.58-60).

А тому, якщо припустити, що серед вилучених документів був і вищезазначений виконавчий лист про стягнення коштів з ОСОБА_1 , то ухвалою слідчого судді у даній справі 12.09.2018 року вказаний документ мав би бути повернутий стягувачу, тоді як із вказаною заявою стягувач звернувся лише 30.10.2019 року. А відтак дану обставину суд розцінює, як байдуже ставлення стягувача до вирішення його майнових питань, пов`язаних з виконанням даного виконавчого документа.

Таким чином, судом не встановлено, а стягувачем не наведено та не надано доказів поважних причин пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання і поновлення цього строку. Подання даної заяви суд розцінює, як зловживання процесуальним правом з боку стягувача.

Суд звертає увагу, що безпідставне поновлення судами строків пред`явлення виконавчих листів є порушенням конвенційних прав та порушення права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строках.

Європейський суд з прав людини в свої рішеннях «Пономарьов проти України», «Щокін проти України», «Белле проти Франції» зазначив про те, що питання поновлення процесуального строку в контексті реалізації права доступу до справедливого суду не є абсолютним і при вирішенні цього питання не може застосовуватися автоматично.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» суд визначив, що вирішння питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, однак такі повноваження не є необмеженими.

В рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип правової визначеності та право на справедливий суд.

Стаття 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина 1 статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

У справі «Півень проти України» ЄСПЛ констатував порушення ст.6 Конвенції та зазначив, що невиконання судового рішення не може буде виправдано недоліками законодавства, які унеможливлюють його виконання. У цій справі Європейський суд дійшов висновку про відсутність у законодавстві України нормативної бази щодо завдань, покладених на органи виконавчої влади, і констатував порушення п.1 ст.6 Конвенції.

За змістом пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Виконавчий документ є документом строковим, тобто має виконавчу силу тільки протягом строку, встановленого законом. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання (виконавча давність) це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Враховуючи викладене та оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає, що відсутні правові підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-79, 81, 260, 261, 354, 433 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви кредитної спілки «Злагода» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 20.11.2019 року.

Суддя: