Справа № 133/2662/18
Провадження № 22-ц/801/1864/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сорока Д. В.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

20 серпня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., одержавши апеляційну скаргу Державної казначейської служби України

на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, за участю третьої особи без самостійних вимог Калинівської місцевої прокуратури про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Не погодившись із судовим рішенням, ухваленим Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 27 червня 2019 року у зазначеній справі Державна казначейська служба України оскаржила його в апеляційному порядку.

Вивчивши апеляційну скаргу приходжу до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Частиною 4 статті 356 цього Кодексу встановлено, що до апеляційної скарги додаються, крім іншого, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року "Про судовий збір" (далі - Закон), яким визначено розмір судового збору.

Пунктом 6 частини 2 статті 4 Закону встановлено, що за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Законом України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви за вимогою майнового характеру становить - 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб (п.1 ч.1 ст.4 Закону).

Згідно з частиною третьою статті 23 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб. Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Таким чином, позовна вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди у сумі 209 729 грн є майновою вимогою, а відтак підлягають застосуванню положення п.1 ч.1 ст. 4 Закону.

Проте апелянтом судовий збір згідно вимог Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року не сплачено. На думку Державної казначейської служби України підстави для сплати нею судового збору за подання апеляційної скарги відсутні, оскільки при зверненні з позовом позивач не сплачував судовий збір на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України "Про судовий збір", при цьому апелянт посилається на висловлену Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду позицію у справі №914/1748/17.

З цих підстав в апеляційній скарзі апелянт просить звільнити його від сплати судового збору.

Такі посилання апелянта є помилковими та свідчать про довільне тлумачення апелянтом норм чинного законодавства з огляду на таке.

Згідно з положеннями пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Із системного аналізу цієї норми закону випливає, що позивачі, які звільнені від сплати судового збору при поданні окремих позовів, та певні категорії осіб незалежно від категорії позову звільняються не лише від сплати судового збору за подання позову, а й за подання апеляційних та касаційних скарг. Порушені права позивача з наведених у позові підстав можуть захищатися як у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), так і на наступних стадіях цивільного процесу, а саме при апеляційному перегляді. Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завданням якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права (стаття 2 ЦПК України).

Оскільки Державна казначейська служба України не є позивачем у даній справі, правові підстави для звільнення її від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відсутні.

Статтею 136 ЦПК України визначено підстави та порядок відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати.

Стаття 8 Закону України «Про судовий збір» передбачає звільнення особи від сплати судового збору з урахуванням її майнового стану і за певних умов.

Так, суд може своєю ухвалою за клопотанням сторони звільнити її від сплати судового збору за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

З аналізу вищенаведеного Закону слідує, що законодавець не передбачив звільнення від сплати судового збору державних органів.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України одним із принципів цивыльного судочинства є рівність усіх учасників цивільного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 ЦПК України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Державна казначейська служба України є державним органом, який утримується за рахунок Державного бюджету України, та має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Апелянт має однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи й, до того ж, є бюджетною установою, що фінансується з Державного бюджету України, що повинно забезпечити неухильне виконання останнім покладених на нього нормами ЦПК України процесуальних обов`язків щодо оформлення апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, апелянту слід здійснити сплату судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення у справі майнового характеру розмір якого становить 3145,93 грн (150 % від 2097,29 грн, що підлягали сплаті при поданні позову).

Сплату судового збору здійснити за наступними платіжними реквізитами:

- отримувач: УК у м. Вінниці /м.Вінниця/ 22030101 Код Банк: Казначейство України (ЕАП) МФО: 899998 рахунок № 0001.

Документ, що підтверджує сплату судового збору надається суду в оригіналі.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частини 2 - 4 статті 357 ЦПК України).

За таких обставин апеляційну скаргу слід залишити без руху з наданням строку для усунення зазначених недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України,

ухвалив:

У задоволенні клопотання Державної казначейської служби України про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 27 червня 2019 року залишити без руху, надавши апелянту строк - п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

У випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.