Ухвала

09 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 398/1963/18

провадження № 61-14652ск19

Верховний Суд у складі колегії судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Юнівес» (далі - ПрАТ «СК «Юнівес») звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 270,27 грн та судові витрати.

Позовні вимоги ПрАТ «СК «Юнівес» обґрунтовано тим, що 23 квітня 2017 року в селі Петрове Кіровоградської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам було завдано матеріальних збитків. Постановою Олександрійського районного суду Кіровоградської області від 18 серпня 2017 року ОСОБА_1 було визнано винним у настанні зазначеної ДТП, а також було встановлено, що він відмовився від медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/70199, який діяв на час настання ДТП. Згідно з калькуляцією від 06 грудня 2017 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу склала 12 270,27 грн. На підставі заяви на виплату страхового відшкодування від потерпілої особи та інших матеріалів страхової справи ПрАТ «Страхова компанія «Юнівес» здійснила виплату страхового відшкодування потерпілому в розмірі 12 270,27 грн і до неї перейшло право регресної вимоги до відповідача з відшкодуванню суми страхової виплати.

Заочним рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «СК «Юнівес» відхилено. Заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2019 року залишено без змін.

01 серпня 2019 року ПрАТ «СК «Юнівес» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржувані судові рішення і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_1 на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 12 270,27 грн, сплачений судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 1 762 грн, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 643 грн та сплачений судовий збір за подання касаційної скарги в розмірі 3 524 грн.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом спору у цій справі є відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 12 270,27 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Необхідність розгляду справи в касаційному порядку на підставі підпункту а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України ПрАТ «СК «Юнівес» обґрунтувало тим, що в касаційній інстанції не розглядалися подібні спори з аналогічними обставинами, тому наразі відсутня єдина правозастосовча практика, у зв`язку з чим суди апеляційної інстанції неоднаково тлумачать одні й ті ж самі норми права.

Наведені заявником обставини, передбачені підпунктом а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. Прикладів неоднакового застосування судами одних і тих самих норм права у подібних правовідносинах заявником не наведено і доказів на їх підтвердження не надано. Доводи заявника полягають у його незгоді з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення від 05 квітня 2018 року у справі «Зубац проти Хорватії»).

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у цій справі не підлягає розгляду зазначене в касаційній скарзі ПрАТ «СК «Юнівес» клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» на заочне рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 березня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Юнівес» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук