КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Сліпченка О.І., Сушко Л.П., із участю секретаря Кравченко Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київпастранс» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про відшкодування матеріального збитку,

В С Т А Н О В И В :

13 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом, де просила стягнути із Комунального підприємства «Київпастранс» на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 116 749,09 грн. та понесені судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 червня 2018 року у м. Києві по проспекту Оболонському, 26 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та тролейбуса 4017, належного відповідачу, під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно з постановою Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року у справі №756/9468/18 у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 , який працює водієм увідповідача, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Позивач зазначає, що роботодавець водія тролейбуса відмовився у добровільному порядку відшкодувати завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоду, а направлена на адресу відповідача претензія останнім ігнорується.

На підтвердження вартості заподіяних збитків зазначив, що вартість завданого йому матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 116 749,09 грн., що підтверджується звітом незалежного експерта №195-18 про розмір вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Мерседес», держаний реєстраційний номер НОМЕР_1 від 08 липня 2018 року.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 116 749,09 грн., витрати на професійну допомогу - 5 000 грн., витрати, пов`язані зі складання звіту про визначення розміру вартості матеріального збитку, - 1 600 грн., судовий збір - 704,80 грн.

В іншій частині задоволення позову відмовлено.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що ОСОБА_2 є винним у спричиненні збитків позивачу, та на момент дорожньо-транспортної пригоди він виконував трудові обов`язки у відокремленому підрозділі відповідача - Куренівському тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо, будучи водієм тролейбуса.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України спричинену з його вини майнову шкоду повинен відшкодувати його роботодавець - відповідач по справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про правомірність заявлених вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яку він зазнав внаслідок неправомірних дій відповідача, доведеність та обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача збитків від пошкодження автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 116 749,09 грн. та витрати за проведення звіту в сумі 1 600 грн., а отже - й про задоволення позовних вимог в цій частині.

Суд, вважає витрати позивача на професійну правничу допомогу неспівмірними із передбаченими цивільним процесуальним законодавством критеріями, у зв`язку з чим такі витрати підлягають задоволенню до стягнення з позивача частково, виходячи з наступного.

Адвокатом подавалось два адвокатські запити, вартість послуг за складання цих запитів була оцінена у розмірі по 500 грн. за кожен, консультація склала 850 грн.

Крім того, відповідь на відзив, підготовка якої оцінена в 1 000 грн.,містить обґрунтування фактично понесених витрат по оплаті звіту та правничих послуг, тощо, що мали б були змістовно викладені в позовній заяві, а відтак, в даній частині суд дійшов до висновку, про відмову в даній частині задоволення позову.

Між тим, суд вважає, що з огляду на ціну позову, складність і обсяг справи та виконаних адвокатом робіт, розумний та справедливий розмір винагороди за підготовку та подання позовної заяви до суду з додатками у цій справі складає 4 000 грн., а також, зважаючи на явку представника позивача в судове засідання, з відповідача на користь позивача, відповідно положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 5 000 грн.

Отже, керуючись положеннями ст. ст. 133, 140, 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача на правову допомогу у розмірі 5 000 грн. та судовий збір в сумі 704,80 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Комунальне підприємство «Київпастранс» подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 29 червня 2018 року у м. Києві по проспекту Оболонському, 26, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням позивача та тролейбуса 4017, під керуванням ОСОБА_2 ( а.с. 32 ).

Відповідно до постанови Оболонського районного суду м. Києва від 12 вересня 2018 року у справі №756/9468/18 у вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_2 , який працює водієм відповідача, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП ( там же ).

Перебування ОСОБА_2 з відповідачем в трудових відносинах також підтверджується витягом з наказу №84 та маршрутним листом ( а.с. 34, 35 ).

Власником автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ( а.с. 22 ).

02 липня 2018 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено договір про надання експертних та оціночних послуг №02/07/2018 від 02 липня 2018 року ( а.с. 62-63 ).

ОСОБА_3 06 липня 2018 року був здійснений огляд пошкодженого автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час якого була присутня позивач, а запрошений представник відповідача на огляд за адресою: АДРЕСА_1 , надісланого на його електронну адресу,не прибув ( а.с. 24 ).

У протоколі огляду транспортного засобу від 06 липня 2018 року зафіксовано стан автомобіля позивача ( а.с. 24 зв.).

З наданих суду апеляційної інстанції кольорових фотокарток вбачаються наявні пошкодження автомобіля, зокрема, заднього правового диску колеса та задньої правої двері, заміна яких оспорюється відповідачем ( а.с. 178-182 ).

На підставі протоколу огляду автомобіля від 06 липня 2018 року було складено звіт №195-18 про оцінку транспортного засобу від 08 липня 2018 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 116 749,09 грн. ( а.с. 157 ).

За проведення даної оцінки було сплачено грошові кошти в розмірі 1 600 грн., що підтверджується квитанцією №13 від 08 липня 2018 року ( а.с. 13 ).

04 жовтня 2018 року позивач звернулася до відповідача з претензією щодо відшкодування збитків у розмірі 116 749,09 грн., однак, як зазначає вона, відповіді на таку претензію отримано не було ( а.с. 33 ).

У зв`язку з чим, 13 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом ( а.с. 2-3, 38 ).

При подачі позовної заяви нею було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. ( а.с. 11 ) та під час розгляду справи понесені судові витрати на правничу допомогу відповідно до договору від 01 серпня 2018 року, додаткової угоди від 07 серпня 2018 року, акту приймання-передачі наданих послуг №1, рахунку фактичних витрат, квитанції №1 від 09 листопада 2018 року в розмірі 5 850 грн. ( а.с. 4, 5, 7, 8, 9 ).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково з посиланням на часткову обґрунтованість заявлених вимог ( а.с. 82-86 ).

Стягнуто з Комунального підприємства «Київпастранс» на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди в розмірі 116 749,09 грн., витрат на професійну допомогу - 5 000 грн., витрати, пов`язані зі складання звіту про визначення розміру вартості матеріального збитку 1 600 грн., судовий збір у розмірі 704,80 грн.

В іншій частині задоволення позову - відмовлено ( там же ).

Переглядаючи дане рішення за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київпастранс» апеляційний суд, погоджуючись з висновками місцевого суду, враховує наступне.

Так, місцевий суд, на переконання апеляційного суду, вірно зазначив, що саме ОСОБА_2 є винним у спричиненні збитків позивачу, який на момент дорожньо-транспортної пригоди виконував трудові обов`язки у відокремленому підрозділі відповідача - Куренівському тролейбусному ремонтно-експлуатаційному депо, будучи водієм тролейбуса.

Выдтак, відповідно до ст. 1172 ЦК України,спричинену з його вини майнову шкоду повинен відшкодувати його роботодавець - відповідач.

При цьому, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст.ст. 77-80 ЦПК України на спростування визначеного звітом №195-18 про оцінку транспортного засобу від 08 липня 2018 року розміру майнової шкоди матеріали справи не містять і таких апелянт не надав під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення.

Разом з тим, у відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідач повинен був довести ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх заперечень.

Комунальне підприємство «Київпастранс» не звільнене від обов`язку доказування за позовом згідно положень ст. 82 ЦПК України.

А тому, відповідно до ст.ст. 22, 1166, 1172, 1188 ЦК України відповідач має нести цивільно-правову відповідальність за спричинену його працівником майнову шкоду.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 22, 1166, 1172, 1188 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи Комунального підприємства «Київпастранс» про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при її постановленні, зокрема, ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, ст.ст. 103, 197, 200, 223 ЦПК України, з точки зору апеляційного суду та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що оскаржуване судове рішення винесено судом на стадії підготовчого засідання, товариство не було запрошене на огляд транспортного засобу позивача для оцінки завданого збитку, як вбачається з фотознімків долучених до звіту транспортний засіб позивача отримав незначні пошкодження, які не могли викликати необхідність заміни задньої правої двері та диску заднього правого колеса, підготовка позовної заяви не потребувала від представника позивача ні додаткових зусиль, ні значних часових затрат, на переконання апеляційного суду та у силу викладеного, не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Доводи ж відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ( а.с. 134-138 ), зокрема, про те, що оцінювачем майнової шкоди було завчасно направлено на адресу відповідача повідомлення про дату, час та місце проведення оцінки, присутність відповідача не вплинула би на розрахунки експерта, відповідачем не спростовано та не надано доказів щодо незначних пошкоджень автомобіля, з точки зору апеляційного суду, спростовують доводи апелянта та свідчать про відсутність правових підстав для задоволення апеляційних вимог.

При цьому, апеляційний суд, вважає за необхідне відповідно до ст. 127 ЦПК України частково задовольнити клопотання про поновлення строку для подачі відзиву, визначеного ухвалою Київського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року ( а.с. 122 - 123 ) та продовжити строк для його ( відзиву ) подачі, оскільки, ОСОБА_1 не мала можливості його своєчасно подати ( а.с. 130 ).

Разом з тим, самі ж доводи відзиву зводяться до викладених позивачем обставин в суді першої інстанції, а тому, заявлені вимоги у відзивіпро стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 11 500 грн. слід залишити без задоволення.

Крім цього, позивачем в даній частині ( розподілу судових витрат місцевим судом ) судове рішення не оскаржувалось та на переконання апеляційного суду, воно ухвалене з дотримання норм процесуального права, зокрема, ст.ст. 133, 136, 141 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити і про те, що названі у відзиві вимоги не можуть бути задоволені і з тієї причини, що рішення місцевого суду залишається без змін, тоді як стягнення судових витрат можливе у відповідності до ч. 13 ст. 141 лише у разі зміни чи скасування рішення.

Відтак, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київпастранс» залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду м. Києва від 12 квітня 2019 року за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київпастранс» про відшкодування матеріального збитку - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко