Ухвала

Іменем України

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 752/10724/19

провадження № 61-20412ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Сороки Валерія Миколайовича, третя особа - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва (далі - КП «Реєстраційне бюро» м. Києва) Сороки В. М., третя особа - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45839018 від 06 березня 2019 року, про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк».

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є власником вищезазначеної квартири на підставі договору дарування від 18 квітня 2007 року, укладеного з ОСОБА_2 28 грудня 2006 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є спірна квартира, у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 28 грудня 2006 року № 44.05-706/П. 18 квітня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ «Укрсоцбанк» був укладений додатковий договір № 2 до іпотечного договору та додаткову угоду № 1 до кредитного договору.

22 травня 2019 року йому стало відомо про реєстрацію державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» м. Києва Сорокою В. М. права власності на зазначену квартиру за АТ «Укрсоцбанк». ОСОБА_1 вважає, що державна реєстрація права власності на квартиру за банком є незаконною та підлягає скасуванню, так як він не отримував вимогу про погашення заборгованості, а укладений договір іпотеки не містить відповідного застереження.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії, а також заборони АТ «Укрсоцбанк» виселяти та знімати з реєстрації мешканців вказаної квартири, без його дозволу вселяти інших осіб до неї, проникати та входити до вказаної квартири, іншим чином користуватися, володіти та розпоряджатися нею, в тому числі укладати договори іпотеки, оренди, купівлі-продажу, дарування з третіми особами.

Заявник посилався на те, що АТ «Укрсоцбанк» може відчужити спірну квартиру чи вчинити інші реєстраційні дії, тому невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі, реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо квартири АДРЕСА_1 та її відчуження. В іншій частині заяви відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

Задовольняючи частково заяву суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що відчуження нерухомого майна до вирішення спору по суті може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У листопаді 2019 року АТ «Укрсоцбанк» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заявник зазначає, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що спірне нерухоме майно може бути відчужене на користь третіх осіб, та що існує реальна загроза невиконання рішення суду. Суди попередніх інстанцій, задовольняючи заяву про забезпечення позову, не з`ясували обставини, які мають значення для справи, і застосували заходи забезпечення позову, які є неспівмірними із позовними вимогами. Вважає, що рішення судів попередніх інстанцій не містять обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, серед яких є заборона вчиняти певні дії.

За змістом частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав, про захист яких просить заявник, та інтересів інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 оспорюється правомірність державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за АТ «Укрсоцбанк», вчиненої державним реєстратором КП «Реєстраційне бюро» м. Києва Сорокою В. М.

Здійснення вказаних реєстраційних дій підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, що свідчить про наявність між сторонами спору.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, позивач прагне відновити своє право власності на нерухоме майно, яке перейшло у власність третьої особи. У разі відчуження квартири, відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде неможливим, а позивач буде вимушений здійснювати додаткові процесуальні дії для відновлення свого порушеного права, зокрема, залучати до участі у справі нових учасників, пред`являти нові позовні вимоги, тощо, що призведе до порушення строків розгляду даної справи.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення даного позову шляхом заборони вчиняти реєстраційні дії стосовно спірного нерухомого майна.

Доводи АТ «Укрсоцбанк» про те, що позивачем не надано доказів здійснення дій, спрямованих на відчуження спірної квартири, суд апеляційної інстанції визнав безпідставними, оскільки відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а тому банк може у будь-який час здійснити відчуження спірного майна, що зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. При цьому, норми діючого законодавства не зобов`язують АТ «Укрсоцбанк» повідомляти позивача про свій намір відчужити спірне майно, а у інший спосіб він позбавлений можливості дізнатися про намір власника майна.

Посилання АТ «Укрсоцбанк» на неспівмірність заходів забезпечення позову з позовними вимогами також є безпідставними, так як предметом спору є правомірність здійснення реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , тому заборона здійснення подальших реєстраційних дій стосовно цієї квартири з метою її відчуження є співмірною із заявленими позовними вимогами.

Твердження АТ «Укрсоцбанк» про те, що вжиті заходи забезпечення позову перешкоджають господарській діяльності банку, апеляційний суд визнав необґрунтованими та такими, що не підтверджені належними доказами, і виходив з того, що подача апеляційної скарги свідчила про те, що банк має намір відчужити спірне майно для задоволення своїх потреб.

Встановивши, що у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 викладено підстави, у зв`язку із якими він просить забезпечити позов, зокрема, позивач зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до вчинення нової реєстраційної дії щодо спірної квартири, що у свою чергу унеможливить або утруднить виконання рішення суду і захист прав та інтересів позивача у разі задоволення даного позову, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи АТ «Укрсоцбанк» про необґрунтованість заяви є безпідставними.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судами першої та апеляційної інстанцій норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги, що є аналогічними тим, що були викладені в апеляційній скарзі, і їм була дана належна правова оцінка, висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, а є лише незгодою заявника з їх змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 05 червня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» міста Києва Сороки Валерія Миколайовича, третя особа - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про визнання протиправним та скасування рішення.

Копію ухвали, касаційну скаргу та додані до неї матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко