Справа № 754/9962/18 Головуючий 1 інстанція- Саламон О.Б.
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 листопада 2019 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Верланова С.М., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 вересня 2019 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування,-

в с т а н о в и в:

У липні 2018 року позивач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернувсядо суду із вказаним позовом,який мотивував тим, що 13 липня 2015 року між УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) № 06/02-40К-0065113, за яким позивач застрахував майнові інтереси, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Renault Megane» р.н. НОМЕР_1 .

Посилався, що 19 квітня 2016 року на пров.Куренівському у м.Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Renault Megane» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 Вказана ДТП сталася внаслідок порушення п.12.1 ПДР відповідачкою ОСОБА_1 , яка, керуючи автомобілем «Hyundai Accent», не врахувала дорожню обстановку і швидкість руху та допустила зіткнення із автомобілем «Renault Megane», який зазнавпошкоджень. Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП стверджується постановою Оболонського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року.

Вказував, що згідно рахунку № 4848 від 10 травня 2016 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Megane» становить 77585,16 грн. Позивач, виконуючи свої обов`язки перед страхувальником, виплатив йому страхове відшкодування у розмірі 76810,16 грн. Посилаючись на ст.27 Закону України "Про страхування", ст.993 ЦК України, просив стягнути із відповідачки на його користь виплачене страхове відшкодування у розмірі 76810,16 грн. та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05 вересня 2019 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»на відшкодування шкоди 76810,16 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись із рішенням, відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин,

- 2 -

що мають значення для справи, їх недоведеність, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального права.

Скарга мотивована тим, що копія рахунку на на замовлення № 4848 від 10 травня 2016 року і акт виконаних робіт за цим рахунком не є належними і допустимими доказами розміру страхового відшкодування, бо не містять підпису упоноваженої особи, замовником вказана невідома особа, а відтиск печатки був занадто великий, а оригінали не відповідали копіям. Це ж стосується акту виконаних робіт, на якому відсутня печатка позивача, а тому невідомо який саме об`єм робіт був прийнятий позивачем, можливо було повернуто частину сплачених коштів, бо деякі роботи не виконані. Зазначає, що проведене за її клопотанням експертне дослідження підтвердило, що матеріальний збиток на дату ДТП склав лише 40959,93 грн., а не 76810,16 грн. Суд помилково взяв до уваги інформацію у висновоку експерта щодо вартості відновлювального ремонту, оскільки експерт відповідав лише на питання щодо вартості матеріального збитку на дату ДТП та на час проведення експертизи. Експерт не оглядав автомобіль. Суд не врахував, що згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати з урахуванням зносу, що підтверджується чисельною судовою практикою.

Позивач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення і правомірно задоволив його позов, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Згідно ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки в даній справі ціна позову становить 76810,16 грн., що менше ста розмірів прожиткового мінімуму, і дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження,апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позивач ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховик за договором добровільного страхування, відшкодував власнику автомобіля «RenaultMegane» шкоду, завдану з вини відповідачки ОСОБА_1 , отже відбулась заміна осіб у зобов`язанні (суброгація) і у позивача виникло право зворотньої вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

При цьому суд виходив з того, що шкода завдана з вини відповідачки ОСОБА_1 внаслідок порушення останньою Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди, а тому саме вона має нести відповідальність за завдані збитки.

- 3 -

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст.1166 ЦК України шкода завдана майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, якщо ця особа не доведе, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або з умислу потерпілого.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст.1192 ЦК).

Відповідно до ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, мала до особи, відповідальної за завдані збитки у деліктному зобов'язанні, що виникло внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що 13 липня 2015 року між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» і ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу (КАСКО) № 06/02-40К-0065113, за яким позивач застрахувавмайнові інтереси, пов`язані із експлуатацією автомобіля «Renault Megane» р.н. НОМЕР_1 .

19 квітня 2016 року по пров.Куренівському 12 у м.Києві сталася ДТП за участю застрахованого автомобіля «Renault Megane» р.н. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля «Hyundai Accent» р.н. НОМЕР_2 під керуванням відповідачки.

ДТП сталася з вини відповідачки ОСОБА_1 , яка, керуючи автомобілем«Hyundai Accent», не врахувала дорожню обстановку і швидкість руху, порушивши п.12.1 ПДР та допустиши зіткнення із автомобілем «Renault Megane». Вина ОСОБА_1 у порушенні ПДР і скоєнні правопорушення за ст.124 КУпАП стверджується постановою Оболонського районного суду м.Києва від 10 травня 2016 року про накладення штрафу у розмірі 340 грн.

Внаслідок ДТП автомобіль«Renault Megane»отримав механічні пошкодження.

Також судом встановлено, що на виконання умов договору добровільного страхування страховик ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»виплатив страхувальнику на підставі страхового акту № 63 від 02 червня 2016 року страхове відшкодування у розмірі 76810,16грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3Р031835 від 08 червня 2016 року (а.с.20-21).

Розрахунок суми страхового відшкодування складений ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»на підставі рахунку № 4848 від 10 травня 2016 року ФОП ОСОБА_3 щодо вартості ремонту автомобіля «Renault Megane» який вказаний у розмірі 77585,16 грн. (а.с.17-18).

За клопотанням відповідачки ОСОБА_1 , яка не погодилася із розміром завданих збитків, судом була призначена судова автотоварознавча експертиза, у відповідності до висновку якої № 12-2/1062 від 26 лютого 2018 рокувартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Renault Megane» без урахування коефіцієнту фізичного зносу на день ДТП складає 83981,79 грн.

- 4 -

За таких обставин з огляду на заміну осіб у зобов`язанні (суброгація) і наявність у позивача права зворотньої вимоги до ОСОБА_1 як винуватиці ДТП відповідальної за завдані збитки, суд першої інстанції вірно захистив права страховика ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» і стягнув на його користь виплачене страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат у розмірі 76810,16 грн.

Колегія суддів відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду про наявність підстав для задоволення позову, доводи апеляційної скарги про те, що копія рахунку на замовлення № 4848 від 10 травня 2016 року ФОП ОСОБА_3 і акт виконаних робіт за цим рахунком не є належними і допустимими доказами розміру страхового відшкодування.

По-перше, вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку наведеним обставинам і вірно не прийняв до уваги рахунок на оплату ФОП ОСОБА_3 відповідно мотивувавши це у рішенні.

По-друге, дані доводи не мають правового значення для вирішення цього спору з таких міркувань. Спірні правовідносини по даній справі склалися між учасниками ДТП потерпілою ОСОБА_2 , винуватцем ОСОБА_1 та страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Страховик виплатив потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування, яке відповідає вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля у розмірі 76810,16 грн. і пред`явив вимогу про його відшкодування до відповідачки як винуватиці ДТП.

Отже, якщо відповідачка вважає вимоги страховика завищеними, то вона має довести, що вартість завданого збитку значно менша. За клопотання відповідачки була призначена судова автотоварознавча експертиза, яка визначила вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Megane» у розмірі 83981,79 грн. Визначена експертом вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля перевищує визначену ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту і відповідне виплачене страховиком відшкодування 76810,16 грн., що у свою чергу свідчить про безпідставність посилань скаржниці на завищений розмір збитку (а.с.134).

По-третє, при ухваленні рішення, суд правильно керувався не копією рахунку на замовлення № 4848 від 10 травня 2016 року і актом виконаних робіт, як помилково вважає відповідачка, а саме висновком судової експертизи та виходив із безпідставності доводів відповідачки про завищений розмір збитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що експерт не оглядав автомобіля спростовуються матеріалами справи, в яких міститься акт огляду транспортного засобу «Renault Megane» р.н. НОМЕР_1 , який проведений експертом 26 лютого 2019 року (а.с.150).

Посилання у скарзі на те, що згідно ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати з урахуванням зносу, які становлять 40959,93 грн., що підтверджується чисельною судовою практикою, необгрунтовані.

Відхиляючи даний довід, колегія суддів звертає увагу на те, що діюче законодавство України передбачає два види страхування: добровільне і обов`язкове, які відрізняються за характером правовідносин та регулюються відповідно Законами України «Про страхування» і «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема згідно положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за обов`язковим страхуванням страховик у зв`язку з пошкодженням автомобіля відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом автомобіля з обов`язковим урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

- 5 -

Проте в даній справі спірні правовідносини виникли і грунтуються на договорі добровільного страхування, укладеного між ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» і ОСОБА_2 , за яким відшкодування стараховиком проводиться у повному розмірі шкоди, а відтак не є предметом регулювання Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що у свою чергу свідчить про хибність доводів скарги та обов`язок відповідачки відшкодувати завдану шкоду у повному розмірі.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно довідки патрульної поліції № 90100562 від 22 червня 2016 року відповідачка ОСОБА_4 всупереч закону взагалі не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (а.с.10).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд помилково взяв до уваги інформацію у висновоку експерта щодо вартості відновлювального ремонту, оскільки згідно висновку розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Renault Megane» на момент ДТП становить 40959,93 грн., який і слід розглядати, необгрунтовані.

В даному випадку скаржниця помилково ототожнює поняття матеріального збитку, вжите Методиці товарознавчої екпертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом МЮ України і Фонду держмайна України № 142/2092 від 24 листопада 2003 року, із розміром збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому у розумінні ст.ст.22, 1192, 1194 ЦК України.

Зазначений у наведеній Методиці спосіб обрахування вартості матеріального збитку, який визначається з урахуванням коефіцієнта зносу автомобіля, пов`язаний із тим, що окреме законодавство містить обмеження щодо відшкодування шкоди. Зокрема, як вище вказувалося ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає відшкодування витрат на відновлювальний ремонт автомобіля лише з урахуванням зносу.

В той же час, відповідно до положень ч.2 ст.22 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з роз`ясненнями п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Отже, ст.1192 ЦК України чітко вказує на те, що розмір заподіяних потерпілій особі збитків визначається в тому числі відповідно до реальної вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що у свою чергу свідчить про обгрунтованість судового рішення щодо стягнення на користь ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» суми страхової виплати.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, висловленою у постановах від 24 жовтня 2018 року у справі № 356/1733/16-ц та від 06 грудня 2018 року у справі № 477/2154/16-ц. При розгляді цих справ

- 6 -

Верховний Суд, залишаючи судові рішення без змін вказав, що суди вірно стягнули із винуватця ДТП на користь страховика за договором добровільного страхування (суброгація) різницю між вартістю матеріального збитку, що сплачений страховиком за договором обов`язкового страхування, та вартістю відновлювального ремонту, що відповідає фактичному розміру шкоди.

Окрім того, вказані висновки узгоджуються з правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постановах від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2878цс15, від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2471цс15, від 21 грудня 2016 року у справі № 6-2097цс16.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: