12.08.2019 Єдиний унікальний номер 205/9397/18
12 серпня 2019 рокум. ДніпроСправа № 205/9397/18
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором позики, -
ОСОБА_1 19.12.2018р. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , у якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідачів на його користь борг у розмірі 1 435,00 доларів США. Уточнена позовна заява мотивована тим, що позивач 03.03.2017р. позичив під розписку ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 700,00 доларів США. Позивач свої зобов`язання виконав, однак відповідачі порушують взяті на себе зобов`язання щодо повернення грошових коштів, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 1 435,00 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становить 39 893,00 грн.
ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте його представником надано суду заяву, у якій він просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимогами підтримує, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відзив на позов суду не надали.
З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення суд відповідно до ст.ст.280, 281 ЦПК України ухвалив проводити розгляд справи у заочному порядку.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
03.03.2017р. ОСОБА_1 уклав договір позики з ОСОБА_2 шляхом надання останній грошових коштів під розписку у розмірі 700,00 доларів США з кінцевим терміном повернення до 03.10.2017р. та сплатою 5 % щомісячно за користування коштами (а.с.5, 12-13).
Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання.
Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Всупереч вищевикладеним положенням, ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення грошових коштів та сплати процентів за користування ними, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за договором позики, яка відповідно до розрахунку станом на 13.12.2018р. становить 700,00 доларів США.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем з 03.03.2017р. по 03.12.2018р. становить 700,00 доларів США, а розмір погодженої сторонами винагороди позивачу складає 5 % щомісячно.
Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню відсотки за користування грошовими коштами за період з 03.03.2017р. по 03.12.2018р. у розмірі 735,00 доларів США (21 міс. * 35,00 доларів США).
В якості забезпечення зобов`язань позичальника за вказаним договором позики 03.03.2017р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед ОСОБА_1 відповідати за виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що випливають з договору позики (а.с.14).
Відповідно ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до ч.1 ст.543 ЦК України у разі солідарного обов`язку божників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.
Відповідачі всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надали суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості перед позивачем.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені статтею 193, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України від 16 квітня 1991 року № 959-XII «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет № 15-93), Законом України від 23 вересня 1994 року № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті».
Гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.
Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству.
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16-ц (14-446цс18).
Враховуючи, що відповідачі порушили взяті на себе грошові зобов`язання та не повернули позику у строки, встановлені в договорі, суд доходить висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача 1 435,00 доларів США.
За змістом ст.141 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позовних вимог судові витрати не відшкодовуються.
Керуючись 15-16, 525-526, 610, 612, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст.ст.4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 280-282 Цивільно-процесуального кодексу України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) заборгованість за договором позики у розмірі 1 435,00 доларів США (одна тисяча чотириста тридцять п`ять доларів США), що складається з: заборгованості з суми позики у розмірі 700,00 доларів США та відсотків за користування позикою у розмірі 735,00 доларів США.
Стягнути рівними частками з ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.08.2019р.

СуддяН.В. Басова