КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 754/4731/19

провадження № 22-ц/824/15275/2019

20 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Кирилюк Г. М., вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у складі судді Клочко І. В.,

встановив:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року відкрито провадження у справі.

На вказану ухвалу суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» (далі - ТОВ «Світильнянське»)07.10.2019 року подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для розгляду до Броварського міськрайонного суду Київської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для надання до суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

19 листопада 2019 року на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява директора ТОВ «Світильнянське»- Дмитренко Л. В., в якій остання просить продовжити апелянту строк на подання заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року. Також долучено платіжне доручення № 183 від 14.11.2019 року про сплату судового збору у розмірі 1921 грн.

В обґрунтування заяви про продовження строку на подання заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження зазначено, що керівництво ТОВ «Світильнянське» проводить службове розслідування причин несвоєчасного повідомлення та передачі працівником, відповідальним за отримання поштової кореспонденції, оскаржуваної ухвали суду. Проведення службового розслідування зумовлено тим, що керівником ТОВ «Світильнянське» було отримано ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року лише 04.10.2019 року. У зв`язку з цим, 11.11.2019 року працівнику, відповідальному за отримання поштової кореспонденції, було вручено повідомлення про необхідність надання пояснень неналежного виконання своїх обов`язків щодо своєчасної передачі поштової кореспонденції керівництву. Однак, у зв`язку з перебуванням працівника на лікарняному, такі пояснення ще не отримані. Таким чином, у апелянта відсутня можливість надати відповідні докази, що обґрунтовують причини пропуску строків на апеляційне оскарження.

Вивчивши доводи заяви, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року отримано ТОВ «Світильнянське»27.04.2019 року (а.с. 24).

Крім того, 02.05.2019 року представник ТОВ «Світильнянське» - Наїдка Л. В. зверталась до суду першої інстанції з заявою про продовження строку на подання відзиву по справі № 754/4731/19, в якій зазначила, що ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року про відкриття провадження у справі було отримано ТОВ «Світильнянське» лише 25.04.2019 року. До вказаної заяви було долучено копію конверта про отримання ТОВ «Світильнянське» копії ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року (а.с. 25-30).

10.05.2019 року представник ТОВ «Світильнянське» - Наїдка Л. В. подала до суду першої інстанції відзив на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 50-62).

Також представник ТОВ «Світильнянське» - Наїдка Л. В. 20.05.2019 року та 09.10.2019 року зверталась до Деснянського районного суду м. Києва з заявою про відкладення розгляду справи (а.с. 74-75).

Повноваження адвоката Наїдка Л. В. на представлення інтересів ТОВ «Світильнянське» в Деснянському районному суді м. Києва підтверджується довіреністю директора ТОВ «Світильнянське» Дмитренко Л. В. від 20.05.2019 року, видану терміном до 31.12.2020 року (а.с. 30).

З вищезазначеного вбачається, що доводи директора ТОВ «Світильнянське» - Дмитренко Л . В. про те, що про наявність ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року та позовної заяви ОСОБА_1 керівництву стало відомо лише 04.10.2019 року є необґрунтованими та спростовується вищевикладеним.

Крім того, 05.11.2019 року ТОВ «Світильнянське» отримало копію ухвали Київського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху, однак, як зазначає заявник, лише 11.11.2019 року керівництвом ТОВ «Світильнянське» було вручено працівнику повідомлення про необхідність надання пояснень неналежного виконання своїх обов`язків щодо своєчасної передачі поштової кореспонденції керівництву. Обґрунтованих причин щодо неможливості з 05.11.2019 по 11.11.2019 відібрати пояснення у відповідного працівника та провести службове розслідування, заявник не надав.

Будь-яких доказів проведення службового розслідування причин несвоєчасного повідомлення та передачі працівником, відповідальним за отримання поштової кореспонденції керівництву ТОВ «Світильнянське» до заяви про продовження терміну усунення недоліків також не надано.

Таким чином, доводи заяви директора ТОВ «Світильнянське» - Дмитренко Л. В . про продовження строку на подання заяви про поновлення строків на апеляційне оскарження не містять належних та допустимих доказів неможливості звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначення поважних причин пропуску цього строку.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України» (заява № 32053/13).

Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення (пункт 52 рішення).

За цих підстав Суд одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (пункт 53 цього ж рішення).

Аналогічні висновки містяться у рішеннях Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99) та у справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03).

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 серпня 2017 року у справі №6-577цс17.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та тієї обставини, що апелянт пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції та не звернувся до апеляційного суду з заявою про поновлення строків на апеляційне оскарження з зазначенням інших поважних підстав для його поновлення, є підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

Зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, застосування положень ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги не є порушенням права особи на доступ до правосуддя.

Керуючись ч. 4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» про поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Світильнянське» на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя: Г. М. Кирилюк