Ухвала

21 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 369/4422/18

провадження № 61-20344ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Крата В. І. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» (далі - ПАТ «Європейський страховий союз») про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь 40 027,44 грн майнової шкоди, 1 500,00 грн витрат у зв`язку з проведенням оцінки розміру шкоди, судовий збір у розмірі 1 057,20 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 027,00 грн шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 1 500,00 грн понесених витрат у зв`язку з проведенням оцінки розміру шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 червня 2019 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав 12 листопада 2019 року до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої, частини дев`ятої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна позову у справі № 369/4422/18 становить 41 527,44 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 369/4422/18 є малозначною у силу вимог закону.

ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки з подібних правовідносин існують декілька різних висновків, зокрема у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 344/10730/15-ц містяться протилежні висновки, ніж викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Проте ОСОБА_3 не обґрунтовує, з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс18), чому саме касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Окрім цього, ОСОБА_1 у касаційній скарзі вказує, що справа є малозначною, але має для нього виняткове значення, оскільки йому завдано майнових збитків, не виплачено страхове відшкодування, однак судом стягнуто з нього витрати на правову допомогу і такі дії суду спрямовані не на захист прав людини, а у порушення права на мирне володіння майном. Проте ОСОБА_1 не обґрунтовує в чому проявляється виняткове значення для нього цієї справи.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженими судовими рішеннями. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа має виняткове значення для ОСОБА_1 .

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені рішення ухвалені у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга ОСОБА_1 подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 31 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат