ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1650/19 Справа № 205/137/18 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О.С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року по справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

09 січня 2018 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (найменування якого згодом змінено на АТ КБ "ПриватБанк") звернувся з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказували, що 24 листопада 2009 року між ними та відповідачем укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Зазначали, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 17 грудня 2017 року склав 19.986 грн.91 коп.

Посилаючись на вказані обставини, банк просив суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором у розмірі 19.986 грн.91 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1.664 грн.38 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1.959 грн.09 коп., заборгованості за пенею у розмірі 14.935 грн.49 коп., штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 927 грн.95 коп., а також судовий збір у розмірі 1.762 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором №б/н від 24 листопада 2009 року у розмірі 3.300 грн.09 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1.664 грн.38 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1.635 грн.71 коп., а також судовий збір у розмірі 290 грн.92 коп., а всього 3.591 грн.01 коп.

В задоволені інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 липня 2018 року виправлено арифметичні помилки в резолютивній частині заочного рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року та замість «заборгованість за договором №б/н від 24 листопада 2009 року у розмірі 3.300 грн.9 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1.664 грн.38 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1.635 грн.71 коп., а також судовий збір у розмірі 290 грн.92 коп., а всього 3.591 гре.1 коп.» зазначено вірно «заборгованість за договором №б/н від 24 листопада 2009 року у розмірі 3.300 грн.09 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 1.664 грн.38 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1.635 грн. 71 коп., а також судовий збір у розмірі 290 грн.92 коп., а всього 3.591 грн.01 коп».

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПриватБанк" просить змінити заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року, скасувавши його в частині відмови у стягненні заборгованості в частині процентів, пені та штрафів, ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ КБ "ПриватБанк" в цій частині в повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був ознайомлений з ними; відповідач не оспорював укладення чи неукладення кредитного договору, розрахунок заборгованості не спростовував; останній платіж відповідачем внесено 19 лютого 2016 року в розмірі 160 грн.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 24 листопада 2009 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання заяви на отримання 24 листопада 2009 року кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчить його особистий підпис (а.с.9). Відповідно до умов договору, відповідачу відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 250 гривень.

Позивач наполягав, що у ОСОБА_1 утворилась заборгованість за вказаним договором, яка станом на 17 грудня 2017 року складає 19.986 грн.91 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 1.664 грн.38 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1.959 грн.09 коп., заборгованість за пенею - 14.935 грн. 49 коп., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 927 грн.95 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач має заборгованість за кредитним договором, тому стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту в розмірі 1.664 грн.38 коп. Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1054 ЦК, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України, у зв'язку з чим судом першої інстанції розраховано розмір процентів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, за період з 24 листопада 2009 року по 17 грудня 2017 року, виходячи з суми поточної заборгованості у розмірі 1.664 грн.38 коп., облікової ставки НБУ та кількості днів прострочення за спірний період, розмір яких складає 1.635 грн.71 коп. В частині стягнення з відповідача заборгованості по пені - 14.935 грн.49 коп., а також штрафів відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 927 грн.95 коп. - штраф (процентна складова), необхідно відмовити, оскільки сама анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка підписана відповідачем, таких умов не містить, а інших угод з цього приводу між сторонами, укладено не було.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

З матеріалів справи, а саме з наданих банком розрахунків в обґрунтування позовних вимог (а.с.5-6,7-8), не вбачається інформації щодо тіла кредиту, в розрахунку на а.с.8 під таблицею лише зазначено, що тіло кредиту складає 1.664 грн.38 коп., в самих розрахунках відсутня інформація щодо тіла кредиту, при цьому встановити з чого виходив позивач, зазначаючи саме таку суму тіла кредиту неможливо, відтак суд позбавлений можливості встановити на яку саме суму нараховувались пред'явлені до стягнення пеня та відсотки.

Суд не збирає докази самостійно.

Апеляційна скарга АТ КБ "ПриватБанк" також не містить жодних посилань та обґрунтувань щодо тіла кредиту, вказана обставина помилково не врахована судом першої інстанції.

Крім того,колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Зазначена правова позиція висловлена Верховним судом України у справі №6-1412цс16.

У зв'язку з викладеним та відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом у розмірі, визначеному відповідно до частини першої статті 1048, частини другої статті 1054 ЦК, тобто на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом із цим, АТ КБ "ПриватБанк" саме таких вимог про стягнення процентів на рівні облікової ставки НБУ до суду не заявляв, з урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог не відповідає встановленим у справі обставинам, нормам процесуального права та є безпідставним.

В силу ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду постановлене без дотримання зазначених вище вимог законодавства, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 14 січня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.