Ухвала

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 684/335/17

провадження № 61-20596ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Грушицького А. І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2017 року АТ «Акцент-Банк» (далі - Банк), звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що відповідач відповідно до укладеного договору № б/н від 07 грудня 2011 року отримав кредит у розмірі 10 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 письмовою заявою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою» та Тарифами Банку, які викладені на сайті http://a-bank.com.ua/page.php, складає між ним і Банком договір про надання банківських послуг.

Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не виконує зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 15 травня 2017 року виникла заборгованість у розмірі 21 164,99 грн, з яких: 9 943,50 грн - тіло кредиту; 8 137,44 грн - відсотки за користування кредитом; 1 600 грн - пеня; а також штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн - фіксована частина і 984,05 грн - процентна складова.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з ОСОБА_1 .

Рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 07 грудня 2011 року, яка виникла станом на 15 травня 2017 року, на загальну суму 19 680,94 грн, з яких: 9 943,50 грн - тіло кредиту; 8 137,44 грн - відсотки за користування кредитом; 1 600 грн - пеня та витрати по оплаті судового збору у сумі 1 488 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року в частині стягнення тіла кредиту і судових витрат змінено. Зменшено стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Акцент-Банк» суми заборгованості за кредитом (тіла кредиту) до 7 255,18 грн та суми витрат по оплаті судового збору до 548,48 грн. Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 21 лютого 2019 року в частині стягнення відсотків за користування кредитом і пені скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким в позові АТ «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення відсотків за користування кредитом і пені відмовлено.

14 листопада 2019 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року в вищевказаній справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Таким чином, ціна позову у даній справі становить 21 164,99 грн, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 х 100 = 192 100).

Доводів щодо наявності підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не наведено.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 02 жовтня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя А. І. Грушицький