ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/7051/15-цГоловуючий у 1-й інстанції Грицак Р.М.
Провадження № 22-ц/817/42/19 Доповідач - Щавурська Н.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Щавурська Н.Б.

суддів - Сташків Б. І., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.

сторін - представника прокуратури Тернопільської області

Осядач Н.А., представника Ступківської сільської

ради - адвоката Гарагуца І.Ф., представника

відповідача Тернопільської районної державної

адміністрації Господар А.Р., представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Вароди П.Б.,

представника відповідача ОСОБА_2 . - адвоката

Янчишина В.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року, постановлене суддею Грицаком Р.М., у цивільній справі № 607/7051/15-ц за позовом прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до Тернопільської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на землю, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року прокуратура Тернопільської області звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що в рамках кримінального провадження було встановлено факт порушення Тернопільською РДА прав Ступківської сільської ради на розпорядження земельною ділянкою, розташованою в межах с.Ступки, що полягає у передачі у власність ОСОБА_1 земельної ділянки не органом місцевого самоврядування (сільською радою), а органом державної влади - Тернопільською РДА. Оскільки спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності територіальної громади с.Ступки без згоди сільської ради та не з її волі, а в подальшому за договором купівлі-продажу була відчужена ОСОБА_1 у власність ОСОБА_2 , вона підлягає поверненню власнику - Ступківській сільській раді.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Тернопільської РДА № 509 від 12 травня 2010 року про складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради. Визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Тернопільської РДА № 1328-од від 10 грудня 2012 року, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради. Визнано недійсним свідоцтво за № НОМЕР_2 від 27 листопада 2013 року про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_1 Витребувано з незаконного володіння ОСОБА_2 та зобов`язано повернути земельну ділянку площею 0,64 га на користь держави в особі Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільській області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у задоволенні позову прокуратури Тернопільської області просить відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на невідповідність обставинам справи висновку суду першої інстанції в частині доведеності позивачем факту знаходження спірної земельної ділянки в межах населеного пункту с.Ступки та невідповідність нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, доводів позивача в частині розпорядження Тернопільською райдержадміністрацією спірною земельною ділянкою поза межами наданих їй повноважень.

Звертає увагу на недостатність для обґрунтування Європейським Судом з прав людини втручання в право власності особи з посиланням лише на факт встановлення законом (в даному випадку ст. 140 ЗК України, яка визначає підстави припинення права власності на землю та перелік яких є вичерпним) підстав для позбавлення права власності на землю. Зокрема, Європейський Суд у своїх рішеннях постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини, що полягає в дотриманні обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності, й з приводу чого позивачем у даній справі не наведено вагомих підстав.

З урахуванням тієї обставини, що станом на 12.05.2010 року (день винесення розпорядження Тернопільською райдержадміністрацією) адміністративні межі с. Ступки у спосіб, передбачений законом, встановлені не були, вважає безпідставними висновки суду в частині незаконності вказаного розпорядження. При цьому, звертає увагу на ненадання належної правової оцінки в цій частині й висновку судової земельно-технічної експертизи.

На думку апелянта, включення спірної земельної ділянки у червні 2012 року до території села Ступки, не може бути підставою для припинення права власності на неї в особи, якою така набута у визначеному законом порядку.

Звертає увагу й на неврахування судом при ухваленні рішення відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про допущення ним порушень закону при отриманні у власність спірної земельної ділянки.

Крім цього, з урахуванням тієї обставини, що на час пред`явлення даного позову, сільською радою належним чином здійснювався захист порушених, на її думку прав (шляхом направлення звернень у правоохоронні органи та органи виконавчої влади), вважає відсутніми передбачені ч. 3 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" підстави для звернення з позовом в інтересах територіальної громади в Прокуратури Тернопільської області. При цьому, звертає увагу на неврахування судом першої інстанції відповідної практики Європейського Суду з прав людини в частині порушення принципу рівності сторін внаслідок участі прокурора на будь-чиїй стороні, який може вплинути на рішення суду.

У своєму відзиві прокуратура Тернопільської області відносно апеляційної скарги заперечила, вважаючи рішення суду законним, обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що спірна земельна ділянка на момент розпорядження нею Тернопільською РДА знаходилася в межах населеного пункту с. Ступки Тернопільського району, а відтак за ст. 12, ч. 1 ст. 122 ЗК України повноваження щодо розпорядження нею належало Ступківській сільській раді, а не адміністрації. Доводи апелянта про недоведеність незаконності розпорядження голови Тернопільської РДА № 509 від 12.05.2010 року спростовуються висновком судової земельно-технічної експертизи № 669/17-22 від 25.10.2017 в описовій частині якого (стор.18) зазначено, що станом на 2010 рік спірна земельна ділянка знаходиться в контурі угіддя № 4 (городи), що в межах населеного пункту. Вказане встановлено експертом методом зіставлення контурів земельної ділянки та кальки контурів технічного звіту по корегуванню матеріалів зйомок минулих років Ступківської сільської ради з використанням експлікації земель по контурах, зведеної експлікації земельних угідь по населених пунктах. Крім того, поясненнями в судовому засіданні експерта Олійника В.Л. ґрунтовно, з посиланням на технічну документацію надано відповіді на ряд запитань, в тому числі і на запитання, де знаходилася спірна земельна ділянка станом на 12.05.2010 року.

З приводу доводів апеляційної скарги про безпідставне позбавлення ОСОБА_2 права власності на спірну земельну ділянку, що є порушенням рівноваги між інтересами суспільства та дотриманням прав окремої людини вказує, що втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. В даному випадку висловлення власником майна - Ступківською сільською радою вимоги про повернення їй спірної земельної ділянки відповідає критерію законності, оскільки ст.12 ЗК України визначено, що розпорядження землями комунальної власності здійснюється виключно органами місцевого самоврядування. Оскільки власника незаконно позбавили вказаного права, то згідно ст. 317 ЦК України він вправі ставити вимогу про відновлення своїх правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження. Крім того звертає увагу на те, що спірна земельна ділянка ОСОБА_2 не використовується, об`єктів нерухомості на ній ним не розміщено, відтак жодних матеріальних затрат під час її використання ним не понесено. Разом з тим, з урахуванням того, що суміжні зі спірною земельні ділянки на даний час є вільними, вказаний масив землі повинен бути використаний в інтересах громади для задоволення суспільних потреб. У зв`язку з цим, задоволення позовної вимоги про витребування в ОСОБА_2 земельної ділянки не суперечить закладеним у статті 1 Першого Протоколу Конвенції загальним принципам і критеріям правомірного позбавлення майна

Також наголошує, що позовна заява прокуратури Тернопільської області в інтересах Ступківської сільської ради була подана 21.04.2015 року з посиланням на положення ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ (чинної на дату пред`явлення позову), яка передбачала, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. У зв`язку з цим у прокурора при зверненні з позовом були відсутніми підстави для обґрунтування свого позову з посиланням на ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року за № 1697-VII.

У своєму відзиві Ступківська сільська рада відносно апеляційної скарги заперечила, вважаючи таку безпідставною, а рішення суду - прийнятим у відповідності до норм права та дійсних обставин справи.

В обґрунтування поданих заперечень вказує, що ОСОБА_1 не було надано жодних доказів, які б підтвердили правомірність рішення Тернопільської РДА щодо виділення йому земельної ділянки площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства на території Ступківської сільської ради. Дане рішення Тернопільської РДА було прийнято всупереч проекту встановлення меж і території Ступківської, Чернилів-Руської сільської ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області, технічного звіту по корегуванню планового матеріалу зйомок минулих років Ступківської сільської ради та проекту землеустрою щодо встановлення меж адмінутворення с. Ступки на території Ступківської сільської ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради від 14 червня 2012 року № 1375, відповідно до яких земельна ділянка площею 0,64 га з кадастровим номером НОМЕР_1 , знаходиться в межах населеного пункту с.Ступки Тернопільського району, та розпорядження даною земельною ділянкою може здійснювати виключно Ступківська сільська рада Тернопільського району.

Зазначає, що в судовому засіданні було доведено, що спірна земельна ділянка вибула з комунальної власності територіальної громади с.Ступки без згоди сільської ради та не з її волі, тому судом правомірно прийнято рішення про повернення такої земельної ділянки її власнику - Ступківській сільській раді, шляхом її витребування від добросовісного набувача ОСОБА_2

Також, безпідставними, на думку представника Ступківської сільської ради, є посилання апелянта на незаконність представництва інтересів Ступківської сільської ради прокуратурою Тернопільської області, оскільки неправомірними діями Тернопільської РДА було порушено інтереси громади с. Ступки та завдано збитків державі в особі Ступківської сільської ради.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Варода П.Б. апеляційну скаргу підтримав, зіславшись на доводи, викладені в ній.

Представник позивача - прокуратури Тернопільської області Осядач Н.А., представник Стуківської сільської ради - адвокат Гарагуц І.Ф. апеляційної скарги не визнали з підстав, наведених у письмових відзивах.

Представник відповідача Тернопільської районної державної адміністрації Господар А.Р. у судовому засіданні визнала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , пояснивши, що на час прийняття головою Тернопільської РДА розпорядження 12.05.2010 року про видачу дозволу на виготовлення ОСОБА_1 проекту землеустрою на спірну земельну ділянку відсутні належні й допустимі докази знаходження такої земельної ділянки в межах населеного пункту с. Ступки. Звіт по коректурі, який взято судом до уваги, як належний доказ підтвердження зазначеної обставини, не може таким вважатися в силу вимог земельного законодавства України, оскільки є лише дозвільним і має індивідуальний характер. Також, з урахуванням того, що проект землеустрою на вказану земельну ділянку був виготовлений спеціалізованою організацією, й містив видану Управлінням Держгеокадастру довідку форми 6-зем про місце розташування бажаної земельної ділянки за межами населеного пункту с. Ступки, в голови райдержадміністрації при видачі оспорюваного розпорядження про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 не було жодних сумнівів щодо вказаного уповноваженими особами місця розташування такої. Також, з урахуванням того, що чинне на момент виникнення спірних правовідносин земельне законодавство передбачало посвідчення державним актом меж земельної ділянки, якого Ступківська сільська рада на час видачі оспорюваного розпорядження не отримала, вважає, що сам по собі факт прийняття Тернопільською обласною радою 14.06.2012 року рішення про затвердження меж проекту землеустрою с. Ступки не свідчить про набуття Ступківською сільською радою права власності на земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Янчишин В.М. у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_1 При цьому, пояснив, що втручання в майнові права його довірителя не відповідає критерію пропорційності між загальними інтересами суспільства та необхідністю дотримання прав окремої особи, оскільки ОСОБА_2 , який є добросовісним набувачем, не має можливості отримати повне відшкодування шкоди, завданої його майну та майновим правам. Крім цього, на думку відповідача, повернення майна не призведе до дійсного задоволення суспільних інтересів, в той час як земельна ділянка була ним придбана як об`єкт інвестування, й внаслідок позбавлення його права власності він втратить інвестиційну вигоду. Також, з урахуванням тієї обставини, що позивачем оскаржуються розпорядження, прийняті у 2010 та 2012 роках, вважає, що дії органу державної влади щодо повернення майна не відповідали критеріям своєчасності та послідовності. Звертає увагу й на те, що з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Оскільки, його довіритель легітимно набув земельну ділянку, придбавши її у ОСОБА_1 , оплативши за це грошові кошти, й питання визнання недійсним договору купівлі-продажу позивачем не ставиться, вважає незаконним прийняте судом рішення без урахування зазначених обставин.

Заслухавши пояснення сторін і їх представників, перевіривши законність оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що 12 травня 2010 року головою Тернопільської районної державної адміністрації прийнято розпорядження № 509 про надання ОСОБА_1 дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради (т. 1 а.с. 24).

На замовлення ОСОБА_1 товариством "Геоземсервіс" розроблено проект землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки (т. 1 а.с. 32 - 65).

13 березня 2011 року рішенням сесії Тернопільської районної ради № 83 погоджено проект землеустрою щодо встановлення меж адмінутворення с. Ступки Тернопільського району (т. 1 а.с. 237 на звор.).

14 червня 2012 року рішенням сорок третьої сесії п`ятого скликання Тернопільської обласної ради № 1375 "Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж адмінутворення села Ступки на території Ступківської сільської ради Тернопільського району" затверджено проект землеустрою щодо встановлення меж адмінутворення села Ступки на території Ступківської сільської ради Тернопільського району загальною площею 724, 12 га.

10 грудня 2012 року головою Тернопільської районної державної адміністрації прийнято розпорядження № 1328-од про затвердження проекту землеустрою та передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради (т. 1 а.с. 26).

27 листопада 2013 року державним реєстратором Реєстраційної служби Тернопільського районного управління юстиції прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 за ОСОБА_1 і видано свідоцтво про право власності НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 28).

01 вересня 2014 року ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу, посвідченим, приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Бриксою Т.І., земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 відчужено ОСОБА_2

23 жовтня 2014 року право власності на земельну ділянку ОСОБА_2 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т. 1 а.с. 29).

Згідно висновку судової земельно-технічної експертизи за № 669/17-22 від 25.10.2017 року, проведеної експертом Олійником В.Л. у ході розгляду даної справи, земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , станом на момент погодження 15.08.2012 року ОСОБА_1 комісією проекту землеустрою та на день прийняття 10.12.2012 року Тернопільською РДА розпорядження про його затвердження, оформлення права власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку, знаходилася в межах населеного пункту с. Ступки. Одночасно, з причини відсутності затвердженого станом на 2010 рік проекту встановлення меж с. Ступки, експертом не надано відповіді на питання, чи знаходилася вказана земельна ділянка в межах с. Ступки станом на момент видачі головою Тернопільської РДА розпорядження № 509 від 12.05.2010 року (т. 1 а.с. 230-240).

Згідно Висновку експерта за результатами проведеної в рамках кримінального провадження № 0000658 від 11 листопада 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України (незаконного надання у власність посадовими особами Тернопільської РДА земельної ділянки площею 0,64 га ОСОБА_1 ) судової земельно-технічної експертизи від 13 березня 2015 року № 1332/14-22 вартість земельної ділянки площею 0,64 га в межах населеного пункту с. Ступки становить 57 216 грн. (т. 1 а.с. 11-18).

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 28.01.2016 року у справі № 607/7137/15-к про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України, яка набрала законної сили, встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді заступника начальника Управління Держкомзему у Тернопільському районі та виконуючи обов`язки начальника Управління, 15 серпня 2012 року на засіданні Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації землеустрою, діючи відповідно до п. 13 Типового положення про комісію з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою затвердженого Постановою КМУ № 1420 від 23.12.2009 року, як уповноважений на підписання та скріплення печаткою відповідних висновків представник Управління Держкомзему у Тернопільському районі та будучи відповідно до п. 14 вказаного Положення головою даної комісії, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, підписала та завірила гербовою печаткою висновок № 597, яким вирішено погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,64 га у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Ступківської сільської ради (за межами населеного пункту) Тернопільського району.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 7 цієї ж статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевою самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст.118 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

До повноважень сільських рад у галузі земельних відносин на території сіл належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу (ст. 12 ЗК України).

За ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно вимог ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) та індивідуального дачного будівництва.

У відповідності до ст.ст. 173, 176 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Межі району, села, селища, міста, району у місті встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів.

Статтею 174 ЗК України визначено, що рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які входять до складу відповідного району, приймаються приймаються районною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад, а рішення про встановлення і зміну меж сіл, селищ, які не входять до складу відповідного району, або у разі, якщо районна рада не утворена, приймаються обласною радою за поданням відповідних сільських, селищних рад.

Згідно вимог ст.32 ЗУ "Про державний земельний кадастр" відомості про межі адміністративно-територіальних одиниць вносяться до Державного земельного кадастру на підставі рішення відповідного органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про встановлення і зміну меж адміністративно-територіальної одиниці, про затвердження документації з землеустрою, яка є підставою для внесення таких відомостей.

Рішення подається Державному кадастровому реєстратору, який здійснює внесення таких відомостей до Державного земельного кадастру, разом з електронним документом, що містить відомості про результати робіт із землеустрою.

Статтею 46 ЗУ "Про землеустрій" визначений склад та зміст проектів землеустрою щодо встановлення (зміни) меж адміністративно-територіальних утворень. Проекти землеустрою щодо встановлення (зміни) меж сіл, селищ, міст розробляються за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради.

За ч. 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними у судовому порядку.

Згідно вимог ст. 321 Цивільного кодексу України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

За ст.153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених Кодексом та іншими законами України.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю (ч.2 ст.152 ЗК України).

Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання незаконним і скасування розпорядження голови Тернопільської РДА № 1328-од від 10 грудня 2012 року, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради, про визнання недійсним свідоцтва за № НОМЕР_2 від 27 листопада 2013 року про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 та про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 та повернення земельної ділянки площею 0,64 га на користь держави в особі Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільській області, суд першої інстанції виходив із того, що Ступківську сільську раду було незаконно позбавлено права розпорядження землями комунальної власності, а тому дане право підлягає відновленню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, як такими, що відповідають вимогам закону та зроблені на підставі наявних у справ доказів.

Так, з урахуванням встановлення в ході розгляду даної справи тієї обставини, що межі населеного пункту с. Ступки були у передбаченому законом порядку затверджені 14 червня 2012 року, й починаючи з вказаної дати є підстави вважати, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 знаходилася в межах населеного пункту с. Ступки, доказом чого є категоричний висновок судової земельно-технічної експертизи, вірним є висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання незаконним розпорядження Тернопільською районною адміністрацією земельною ділянкою шляхом передачі такої у власність ОСОБА_1 , прийнятого на пів року пізніше (02.12.2012 року), як такі межі були затверджені.

Беручи також до уваги наявність правових підстав для визнання вищевказаного розпорядження незаконним, вірним є висновок суду й щодо наявності підстав для визнання недійсним виданого ОСОБА_1 на підставі цього розпорядження свідоцтва про право власності на вказану земельну ділянки, тобто для задоволення позовної вимоги, що є похідною від вирішення вимоги про визнання розпорядження незаконним.

Також, з урахуванням встановленої в ході розгляду даної справи обставини, що спірна земельна ділянка вибула з власності Ступківської сільської ради поза межами її волі, колегія суддів погоджується й з висновком суду першої інстанції в частині наявності передбачених п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України підстави для витребування майна в останнього власника ОСОБА_2 , який придбав його за договором купівлі-продажу, укладеним із ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в частині невідповідності обставинам справи висновку суду першої інстанції щодо доведеності позивачем факту знаходження спірної земельної ділянки в межах населеного пункту с.Ступки та невідповідності нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, доводів позивача в частині розпорядження Тернопільською райдержадміністрацією спірною земельною ділянкою поза межами наданих їй повноважень, як підстав для скасування рішення в даній справі, на увагу колегії суддів не заслуговують, як такі, що не підтверджуються належними, допустимими й достатніми доказами. Разом з тим, такі доводи спростовуються наявним в матеріалах справи категоричним висновком судової земельно-технічної експертизи; такою, що набрала законної сили ухвалою про закриття з нереабілітуючих підстав кримінального провадження відносно ОСОБА_4 , у якій встановлено факт незаконності підписання останньою та завірення гербовою печаткою, як головою комісії, висновку про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,64 га у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства на території Ступківської сільської ради; рішенням сесії Тернопільської обласної ради № 1375 від 14 червня 2012 року, яким затверджено проект землеустрою щодо встановлення меж адмінутворення села Ступки на території Ступківської сільської ради Тернопільського району загальною площею 724, 12 га.

Безпідставними колегія суддів вважає й доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині неможливості припинення права власності особи на земельну ділянку з посиланням на те, що до території села Ступки така була включена лише у червні 2012 року, в той час як дозвіл на виготовлення проекту землеустрою на його ім`я було у встановленому законом порядку надано ще у 2010 році, що на його думку, є доказом набуття такої у власність у визначеному законом порядку, а також з урахуванням відсутності будь-яких доказів, які б свідчили про допущення ним порушень закону при отриманні у власність спірної земельної ділянки, оскільки сам по собі факт надання особі у передбаченому законом порядку дозволу на виготовлення проекту землеустрою не може вважатися безумовною підставою для прийняття в подальшому рішення про передачу такої земельної у власність. Вказане узгоджується з вимогами ч.ч. 8, 9 ст. 118, яка наділяє відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність приймати відповідні рішення лише згідно з повноваженнями, визначеними ст. 122 ЗК України. А з урахуванням тієї обставини, що на час прийняття 02.12.2012 року Тернопільською РДА рішення про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , така вже перебувала в межах населеного пункту с. Ступки, Тернопільська РДА вправі була відмовити ОСОБА_1 у прийнятті рішення про передачу землі у власність з підстав відсутності в неї на цей час відповідних повноважень, чого зроблено не було. При цьому, факт порушення відповідальними особами певних органів своїх обов`язків в частині несвоєчасного внесення відповідних відомостей щодо встановлення меж с. Ступки в передбаченому земельним законодавством України порядку, факт неналежного виконання такими особами своїх обов`язків щодо перевірки відомостей, пов`язаних із місцем знаходження спірної земельної ділянки (якщо такі й мали місце) чи факт відсутності з боку ОСОБА_1 порушення вимог закону при отриманні у власність спірної земельної ділянки не спростовують факту незаконності прийняття 02.12.2012 року Тернопільською райдержадміністрацією розпорядження про передачу спірної земельної ділянки у власність ОСОБА_1

Не заслуговують на увагу колегії суддів і доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині незаконності ухваленого судом рішення з посиланням на практику Європейського Суду з прав людини, що стосується втручання в право власності особи та необхідності дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини й полягає в дотриманні обґрунтованої пропорційності між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності, з приводу чого позивачем у справі, на думку апелянта, не наведено вагомих підстав, оскільки з урахуванням встановлених у ході розгляду даної справи обставин, що спірна земельна ділянка у власності ОСОБА_1 перебувала менше року, після чого була відчужена ОСОБА_2 , й останнім не надано суду жодних доказів використання такої з моменту набуття її у власність, проведення значних затрат, пов`язаних з її використанням чи доказів знаходження на ній об`єктів нерухомості, в той час як, така земельна ділянка з усіх боків межує з незайнятими ніким земельними ділянками, у зв`язку з чим вказаний масив землі повинен бути використаний в інтересах громади для задоволення суспільних потреб, а представники громади с. Ступки категорично заперечують проти позбавлення їх значної площі землі, призначеної для випасання їх худоби, що стверджується наявним у матеріалах справи колективним письмовим зверненням, а також, беручи до уваги те, що Ступківська сільська рада була незаконно позбавлена права власності на землю й висунення нею вимоги про повернення спірної земельної ділянки з урахуванням вимог ст. 12 ЗК України відповідає критерію законності, колегія суддів приходь до висновку, що ухвалюючи рішення про задоволення позову в частині витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 даної земельної ділянки не суперечить закладеним у статті 1 Першого Протоколу Конвенції загальним принципам і критеріям правомірного позбавлення власника його майна, оскільки таке рішення прийнято з дотриманням вимог пропорційності між інтересами окремої особи та суспільними інтересами територіальної громади.

Також, з урахуванням тієї обставини, що позовна заява прокуратури Тернопільської області в інтересах Ступківської сільської ради була подана 21.04.2015 року й на дату пред`явлення позову був чинним ЗУ "Про прокуратуру" в редакції від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, яка передбачала, що підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, безпідставними, на думку колегії суддів є доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині відсутності у прокурора при зверненні з позовом підстав для представництва з посиланням на ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" від 14.10.2014 року за № 1697-VII з посиланням на те, що сільською радою належним чином здійснювався захист порушених прав (шляхом направлення звернень у правоохоронні органи та органи виконавчої влади).

Не заслуговують на увагу колегії суддів і твердження представника відповідача Тернопільської РДА в частині відсутності у Ступківської сільської ради на час прийняття оспорюваних розпоряджень права на набуття у власність, в тому числі спірної земельної ділянки, з посиланням на відсутність державного акту, який би посвідчував межі населеного пункту, як це передбачала ч. 2 ст. 176 ЗК України в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, оскільки сам по собі факт неотримання сільською радою державного акта не може бути підставою для висновку про те, що межі населеного пункту с.Ступки не були встановлені внаслідок прийняття відповідного рішення уповноваженим на те органом. Крім цього, Законом України від 02.06.2015 року № 497-VІІІ норма закону (ст. 176), що передбачала необхідність посвідчення меж населеного пункту державним актом, виключена.

Безпідставними колегія суддів вважає й твердження представника відповідача ОСОБА_2 . - адвоката Янчишина В.М. щодо незаконності ухваленого судом рішення з посиланням на те, що втручання в майнові права його довірителя не відповідає критерію пропорційності між загальними інтересами суспільства та необхідністю дотримання прав окремої особи, бо ОСОБА_2 , який є добросовісним набувачем, не має можливості отримати повне відшкодування шкоди, завданої його майну та майновим правам; на те, що повернення майна не призведе до дійсного задоволення суспільних інтересів, в той час як земельна ділянка була ним придбана як об`єкт інвестування, й внаслідок позбавлення його права власності він втратить інвестиційну вигоду; на те, що дії органу державної влади щодо повернення майна не відповідають критеріям своєчасності та послідовності; на те, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу й такі помилки не повинні виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються; а також, неврахування судом тієї обставини, що він легітимно набув земельну ділянку, придбавши її у ОСОБА_1 , оплативши за це грошові кошти, й питання визнання недійсним договору купівлі-продажу позивачем не ставиться, оскільки належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин представником відповідача не надано, а зокрема, які б свідчили про те, яким чином ним використовувалась земельна ділянка з часу набуття її у власність та які збитки, окрім сплачених ОСОБА_1 . коштів згідно договору купівлі-продажу, він понесе внаслідок прийняття судом рішення про витребування у нього земельної ділянки. При цьому посилання представника відповідача ОСОБА_2 на неврахування практики Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішеннях "Рисовський проти України", "Стретч проти Сполученого Королівства" тощо на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки у перелічених справах встановлено інші, ніж у даній справі обставини. Такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, є голослівними і грунтуються лише на припущеннях, є й твердження представника відповідача щодо порушення судом принципу пропорційності з посиланням на втрату ОСОБА_2 інверстиційної вигоди від придбання земельної ділянки, оскільки докази вчинення ним будь-яких дій, пов`язаних з переоформленням земельної ділянки та доказів, які б підтверджували бажану мету використання такої і понесення у зв`язку з цим будь-яких витрат, в матеріалах справи відсутні. Також, безпідставними є й твердження представника відповідача щодо незаконності рішення з посиланням на невирішення судом питання про надання йому відповідної компенсації від органів державної влади за позбавлення права власності на землю, оскільки відповідні позовні вимоги в даному провадженні ОСОБА_2 не заявлялися, й жодної вини позивача Ступківської сільської ради в тому, що належна їй на праві власності земельна ділянка вибула з її володіння не має. Разом з тим, ОСОБА_2 не позбавлений права на звернення до суду з позовом про визнання укладеного між ним та ОСОБА_1 договору купівлі-продажу недійсним та застосування реституції, в той час як заявлений Ступківською сільською радою позов до нього про витребування майна з чужого незаконного володіння повністю відповідає визначеному законом переліку способів захисту порушеного права.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Беручи до уваги те, що рішення Тернопільського міськрайонного суду в частині вимог Прокуратури Тернопільської області, заявлених в інтересах Ступківської сільської ради, що стосуються визнання незаконним і скасування розпорядження голови Тернопільської РДА № 1328-од від 10 грудня 2012 року, яким затверджено проект землеустрою та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради, про визнання недійсним свідоцтва за № НОМЕР_2 від 27 листопада 2013 року про право власності на нерухоме майно - земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_1 та про витребування з незаконного володіння ОСОБА_2 та зобов`язання повернути земельну ділянку площею 0,64 га на користь держави ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуально права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, колегія суддів приходить до висновку, що вказане рішення у відповідній частині, скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , не підлягає.

Разом з тим, з висновками суду першої інстанції в частині наявності передбачених законом підстав для скасування розпорядження голови Тернопільської РДА № 509 від 12 травня 2010 року про складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради колегія суддів погодитися не може, виходячи з наступного.

Так, задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 2010 рік спірна земельна ділянка знаходилася в контурі угіддя № 4 (городи), що в межах населеного пункту з приводу чого містилися відповідні посилання в описовій частині висновку проведеної в ході судового розгляду справи земельно-технічної експертизи.

Разом з тим, судом не було надано належної правової оцінки безпосередньо висновку тієї ж екпертизи, викладеному в частині "Висновок" (т. 1 а.с. 236), де зазначено про те, що виходячи зі змісту наданих на експертне дослідження матеріалів, експерту не вбачається за можливе встановити чи знаходилась спірна земельна ділянка в межах населеного пункту с.Ступки Тернопільського району станом на 12.05.2010 року.

Роз`яснюючи свій висновок у ході апеляційного розгляду справи, експерт Олійник В.Л. вказав, що неможливість встановлення ним місця розташування спірної земельної ділянки пов`язана з відсутністю передбачених законом доказів (належним чином завіреного рішення Тернопільської районної ради), які б свідчили про те, що на дату прийняття розпорядження від 12.05.2010 року проект землеустрою щодо встановлення меж адмінутворення села Ступки був затверджений у встановленому законом порядку компетентним органом. При цьому, зазначив також, що самі по собі, надані йому Ступківською сільською радою фотокопії технічного звіту по корегуванню планового матеріалу зйомок минулих років Ступківської сільської ради з наявною калькою контурів та переліком контурів у межах і за межами населеного пункту с. Ступки, (посилання на які міститься в описовій частині його висновку), без наявності самих планово картографічних матеріалів (первинних документів) та належним чином затвердженого рішення компетентного органу (районної ради) про встановлення меж за своєю суттю є документами для внутрішнього використання сільською радою та в зв`язку з тим, що не мають статусу офіційного документа, в розумінні вимог земельного законодавства України не є достатніми для надання експертом висновку про місце розташування земельної ділянки.

Таким чином, за відсутності в матеріалах справи належних, допустимих і достатніх доказів про місцезнаходження спірної земельної ділянки станом на день прийняття головою Тернопільської районної РДА розпорядження від 12.05.2010 року, висновки суду першої інстанції в частині наявності правових підстав для визнання вказаного розпорядження незаконним, як такі, що зроблені в зв`язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, колегія суддів вважає помилковими, й такими, що не можуть бути покладені в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки ґрунтуються на припущеннях.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог ч. 1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином з урахуванням того, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині неврахування судом тієї обставини, що станом на 12.05.2010 року (день винесення розпорядження Тернопільською райдержадміністрацією) адміністративні межі с. Ступки у спосіб, передбачений законом, встановлені не були, знайшли своє підтвердження в ході перегляду справи апеляційним судом, колегія суддів приходить до висновку про незаконність рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог Прокуратури Тернопільської області в особі Ступківської сільської ради щодо скасування розпорядження голови Тернопільської РДА № 509 від 12 травня 2010 року про складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради та наявність підстав для скасування такого з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у відповідній частині.

Керуючись ст. ст. 35 ч. 1; 259 ч. ч. 1, 2, 6, 8; 374 ч. 1 п. п. 1, 2; 375 ч. 1; 376 ч. 1 п. п. 2, 3; 381 ч. ч. 1, 3; 382 ч. ч. 1, 2; 384 ч. 1; 389 ч. 1 п. 1; 390 ч. 1 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 жовтня 2018 року в частині задоволення позовних вимог Прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Тернопільської РДА № 509 від 12 травня 2010 року про складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради - скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові прокуратури Тернопільської області в інтересах держави в особі Ступківської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області до Тернопільської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання незаконним та скасування розпорядження голови Тернопільської РДА № 509 від 12 травня 2010 року про складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,64 га для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Ступківської сільської ради - відмовити.

В частині вирішення решти позовних вимог - рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції в особі Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складання повного судове рішення 09 квітня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи