Справа №: 398/4009/18
провадження №: 2/398/369/19
РІШЕННЯ

Іменем України

"18" листопада 2019 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Орловського В.В., за участю секретаря судового засідання Безкоровайної А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Олександрія цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», представник ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , представник ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив :

АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором на загальну суму 27488,53 грн., яка складається з: 14098,25 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11605,11 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1285,17 грн. штраф (процентна складова).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.02.2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 8410,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом у анкеті-заяві від 26.02.2009 року підтвердила, що підписана заява разом з запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» умовами, правилами та тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку з тим, що позичальник не виконує свої зобов`язання по договору виникла прострочена заборгованість, яка станом на 18.10.2018 року становить 27488,53 грн., яка складається з: 14098,25 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11605,11 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1285,17 грн. штраф (процентна складова).

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та справу призначено до судового розгляд.

Ухвалою суду від 05 липня 2019 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у позивача оригінал письмових доказів - заяву ОСОБА_2 б/н від 27.02.2009 р., а також належним чином роздруковані Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Банку, які діяли станом на 27 лютого 2009 року з засвідченою копією наказу (розпорядження) АТ КБ "ПриватБанк", яким ці Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи Банку які були затверджені.

12.08.2019 року від представника банку надійшов лист від 30.07.2019 №231250-ВБ, в якому він зазначає, що при генерації позовної заяви, в якості додатків, помилково було додано довідку про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду». На виконання запиту надають належним чином завірену копію довідки про умови кредитування з використанням картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду».

12.08.2019 року від представника банку надійшов лист від 30.07.2019 №222241-ВБ, в якому він зазначає, що на вимогу суду надати Умови та правила надання банківських послуг засвідчені у встановленому законодавством порядку та діючих на момент складання кредитного договору, Банк надає Умови та правила. Також зазначає, що заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. На виконання вимог ухвали про надання доказів копію розпорядчого документу, в редакції якого прийняті додані до позовної заяви Умови та правила, надає наказ про затвердження Умов та правил. На виконання ухвали повідомляє, що надати оригінал кредитного договору не вбачається можливим, оскільки в архівах банку не виявлені.

Ухвалою суду від 23 серпня 2019 року було задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» оригінал довідки про умови кредитування з використанням кредитної карти Універсальна, 55 днів пільгового періоду від 27.02.2019 року, яка за доводами позивача була підписана відповідачем ОСОБА_2 .

16.09.2019 року від представника позивача надійшов лист від 09.09.2019 №287533-ВБ, в якому представник зазначає, що надати оригінал довідки про умови кредитування з використанням карти Універсальна 55 днів пільгового періоду, не виявляється можливим, оскільки не виявлені в архівах Банку.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позов із зазначених у ньому підстав, додатково наголосив на тому, що ОСОБА_2 отримала кредит та частково його погасила, тому договір не можна вважати неукладеним, строк давності позивачем не порушено, оскільки банк звернувся з позовом через 2 місяці після останньої часткової сплати боржником заборгованості, що відображено у наданому позивачем розрахунку.

Представник відповідача Ковальова О.А. заперечувала проти задоволення позову та пояснила, що ставить під сумнів дану позивачем копію заяви-анкети ОСОБА_2 , звертає увагу на невідповідність підпису ОСОБА_2 у цій копії та у копії довідки про умови кредитування, а також те, що ці копії були роздруковані з сайту 13.03.2009 року, їх походження не відоме, а банк не зміг надати оригінали цих документів для призначення почеркознавчої експертизи. Підпис у довідці про умови кредитування взагалі не розшифрований і не відповідає підпису відповідача. Тому представник заперечує факт укладання ОСОБА_2 кредитного договору. Також, представник позивача з посиланням на правові позиції Верховного суду стверджувала, що ОСОБА_2 не була ознайомлена під час укладення договору з долученими банком до позовної заяви умовами кредитування, а також звернула увагу, що надані до позовної заяви і надані на виконання ухвали суду про витребування доказів умови кредитування не є тотожними, що підтверджує те, що банк на власний розсуд в односторонньому порядку змінює ці умови. Крім цього, представник зазначила, що у наданій банком довідці про видачу карток відсутні будь-які реквізити, та відсутні докази того, що ОСОБА_2 ці картки фактично отримувала та користувалася ними, виписку з рахунку банком не надано, а розрахунок заборгованості не може підтверджувати отримання ОСОБА_2 цих карток та внесення нею платежів на погашення заборгованості. Також представник стверджує, що ОСОБА_2 не вносила кошти на цю картку, а перебувала на лікуванні. Також представник подала заяву про застосування строку позовної давності. Також звернула увагу, що відповідно до розрахунку штраф нарахований на неустойку, що суперечить закону, а також процентна ставка зазначена у наданій позивачем копії анкети заяви 2,3% змінювалася банком в односторонньому порядку. Також банк не мав право нараховувати проценти після завершення строку дії картки, кредитний ліміт у анкеті заяві зазначений 0 грн, доказів збільшення цього кредитного ліміту суду не надано.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Банк, як на підставу позову посилається на те, що 27.02.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та був укладений договір про надання банківських послуг у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку розмірі (дата погодження банком заяви про надання кредиту).

Також у наданому позивачем розрахунку заборгованості зазначено про те, що у зв`язку з неналежним виконанням боржником договірних зобов`язань, станом на 18.10.2018 року у відповідача виникла заборгованість за кредитом, яка згідно з наданим Банком розрахунком становить 27488,53 грн., яка складається з: 14098,25 грн заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 11605,11 грн. заборгованість за пенею, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1285,17 грн. штраф (процентна складова).

На підтвердження посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору.

Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав копію заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 27 лютого 2009 року, в якій зазначено, що ОСОБА_2 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодилася укласти договір про надання банківських послуг.

Проте, зазначена копія анкети-заяви, окрім анкетних даних відповідача дати відкриття рахунку, не містить даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії.

В матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму кредиту та видачу кредитної картки «Універсальна 55 днів пільгового періоду». Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до вимог чинного законодавства договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (частина перша статті 634 ЦК України).

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

З матеріалів справи слідує, що банк, пред`являючи вимоги про сплату кредиту, просив стягнути з відповідача складові його вартості, зокрема відсотки за користування кредитом, пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Заборгованість за тілом кредиту відсутня.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 лютого 2009 року, посилався на довідку про умови кредитування з використання кредитки «Універсальна, 50 днів пільговий період», Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку та розрахунок заборгованості.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими документами ознайомилася і погодилася відповідач шляхом проставлення підпису в анкеті-заяві.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Банк, на підтвердження тих чи інших умов кредитування, повинен надати підписані позичальником Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, наприклад, підписану заяву позичальника, яка містить посилання на конкретну редакцію таких Умов, відповідно, із наданням суду цієї редакції Умов або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, тощо.

Надані Умови та Правила надання банком кредиту, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Такі висновки суду узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

В копії анкети-заяви від 27 лютого 2009 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку зазначено, що ОСОБА_2 , ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, погодилася укласти договір про надання банківських послуг, проте дані про видачу їй кредитної картки у вказаній заяві відсутні.

При цьому, згідно з частиною 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

У позивача відсутній оригінал заяви, оригінал довідки про умови кредитування з використанням карти Універсальна 55 днів пільгового періоду, які були підписані відповідачем. Відсутність оригіналів доказів позбавляють можливості проведення почеркознавчої експертизи, для підтвердження справжності підпису ОСОБА_2 та отримання нею кредитних коштів і відповідно перевірки доводів відповідача, яка стверджує, що не підписувала ці документи.

Також з позовної заяви вбачається, що банк просить стягнути лише складові кредиту - відсотки і штрафні санкції, однак, як встановлено судом, з урахуванням правових позицій Верховного суду, відсутні достатні докази того, що довідка про умови кредитування, яка містить умови щодо сплати відсотків, пені і штрафів, була підписана відповідачем, її оригінал у позивача відсутній, що позбавляє позивача права вимоги з ОСОБА_2 зазначених складових кредитної заборгованості, які він просить стягнути.

Виходячи з вищенаведеного позивачем не доведено ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог та виникнення заявленого банком розміру заборгованості, зокрема, укладення договору про надання банківських послуг між позивачем та відповідачем, видача відповідачу після укладення кредитного договору банківської картки.

Подані банком до суду докази на підтвердження позовних вимог є суперечливими, оскільки анкета-заява, на яку позивач посилається як на підставу відкриття карткового рахунку та отримання відповідачем кредиту, за своїм змістом цієї обставини не підтверджує, а подані позивачем розрахунок заборгованості також не можна взяти до уваги, оскільки вони є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, який повинен бути доведений первинними документами, що підтверджують підстави виникнення таких грошових зобов`язань.

За таких обставин, відсутність належних та допустимих доказів по суті заявлених позовних вимог унеможливлює встановити чи взагалі здійснювалось кредитування відповідача та на яких умовах, а отже відсутні й підстави для застосування правових наслідків порушення зобов`язання.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 268, 626, 634, 1055 ЦК України, ст. ст. 81, 89, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

вирішив :

Відмовити у задоволенні позовної заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (, 01001 м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі апеляційної скарги до Кропивницького апеляційного судуу порядку, передбаченому ст. 355 і п.15.5 ч.1 Перехідних положень ЦПК України.

Повне судове рішення складене 22 листопада 2019.

Суддя В.В. Орловський