Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу№295/14945/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання спадкового договору та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкоди у виконанні спадкового договору

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Полонецем С.М. в м. Житомирі

встановив:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 13.07.2015 р. між нею та відповідачем було укладено спадковий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_4 зобов`язалася виконувати розпорядження позивача щодо забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, необхідними лікувальними засобами, потреби у відпочинку, здійснення догляду та надання необхідної допомоги та в разі смерті останньої, ОСОБА_4 набуває право власності на належну ОСОБА_1 квартиру. Оскільки відповідач не виконує прийняті на себе зазначеним договором зобов`язання щодо виконання розпоряджень ОСОБА_1 , остання була вимушена укласти договір про надання соціальних послуг з Житомирським міським територіальним центром соціального обслуговування Житомирської міської ради. У зв`язку з чим вважає, що невиконання умов укладеного спадкового договору є підставою для його розірвання.

У грудні 2018 року ОСОБА_2 подала зустрічну позовна заява, в якій вона просить зобов`язати ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 будь-яких перешкод у виконанні спадкового договору від 30.07.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтак В.Я. При цьому зазначає, що з моменту укладення спадкового договору належним чином виконувала його умови. Розірвання договору з ініціативи позивача пов`язано з емоційною складовою характеру ОСОБА_1 , її надмірною вибагливістю щодо конкретних розпоряджень, які виходять за межі укладеного договору, а також її небажанням приймати від ОСОБА_2 виконання умов спадкового договору.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 24 квітня 2019 року позов задоволено. Розірвано спадковий договір від 30 липня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. і зареєстрований в реєстрі за №9458. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зобов`язання не чинити перешкод у виконанні спадкового договору, залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічні позовні вимоги. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що протягом дії договору його довірителька належним чином виконувала покладені на неї обов`язки: кожного тижня, вона разом зі своєю дочкою навідувала позивача, забезпечуючи їй нормальні побутові умови. Крім того, оплачувала вартісне лікування та здійснювала необхідний догляд. Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно відхилив покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які є дітьми ОСОБА_2 . Однак, суд не взяв до уваги ту обставину, що умовами договору не передбачено виконання розпоряджень позивача особисто відповідачем, а тому догляд за Договором здійснювався всіма членами родини ОСОБА_2 , тобто донькою та сином в тому числі. На даний час ОСОБА_1 не приймає від ОСОБА_2 допомогу, а також уникає спілкування з іншими членами її родини, чинить перешкоди у доступі до свого житлового приміщення - не відкриває двері, що на думку відповідача є підставою для задоволення зустрічного позову.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу позивач просила апеляційну скаргу відповідача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. При цьому зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки суд обґрунтовано задовольнив її позов через підставність заявлених вимог.

В судовому засіданні відповідач та її представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення виходячи з наступного.

Судом під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

30 липня 2015 року між ОСОБА_1 , 1938 р.н., яка є особою з інвалідністю І-ї групи (відчужувач) та ОСОБА_2 , 1958 р.н., яка є особою з інвалідністю ІІ-ї групи (набувач) та проживає в АДРЕСА_2 , укладено спадковий договір, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрований в реєстрі за №9458.

Згідно п.4.1. зазначеного договору, набувач зобов`язується виконувати наступні розпорядження відчужувача відносно: забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону; забезпечення необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами; надання побутових послуг; забезпечення потреби у відпочинку; здійснення догляду та надання необхідної допомоги; забезпечення необхідним для поховання, а також догляду за місцем поховання.

Крім того, сторони договору домовилися, що до обов`язків набувача не належать: забезпечення відчужувача готівковими коштами; придбання і ремонт побутової техніки; здійснення поточного або капітального ремонту відчужуваної квартири; забезпечення телефонним зв`язком; сплата квартирної плати та плати за комунальні послуги; забезпечення санаторно-курортним лікуванням.

Як передбачено п.4.4. вищевказаного договору, грошова оцінка щомісячного матеріального забезпечення визначається за домовленістю сторін.

Відповідно до п.5.1. оскаржуваного договору передбачено, що спадковий договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем його розпоряджень.

Зі змісту вказаного договору вбачається, що його умовами не передбачена можливість набувача передоручати його виконання іншим особам, зокрема родичам ОСОБА_2 .

З 05 жовтня 2016 року по 14 жовтня 2016 року позивач ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні в КУ ЦМЛ №1 м. Житомира з діагнозом інфаркт головного мозку, тощо.

17.10.2016 року позивач звернулася до т.в.о. головного лікаря КО «Центр ПСМД» із заявою про надання дозволу на медичне обслуговування за місцем проживання в АДРЕСА_2 .

Надані відповідачем копії квитанцій свідчать про придбання нею ліків для позивача після виписки останньої зі стаціонару в жовтні 2016 року відповідно до рецепту виписаного лікарем.

27 березня 2017 року ОСОБА_1 уклала з Житомирським міським територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Житомирської міської ради договір про надання соціальних послуг.

Згідно з типовими положеннями про відділення соціальної допомоги та договорами, що укладаються між відділенням та одиноким непрацездатним громадянином, соціальний працівник, зокрема, не рідше двох разів на тиждень відвідує одиноких, надає соціально-побутові послуги, доставляє додому обіди, продукти харчування, медикаменти, промислові та інші необхідні товари, прибирає житлове приміщення, здає білизну до пральні, хімчистки, речі домашнього побуту в ремонт, оплачує комунальні та інші послуги, надає долікарську допомогу, викликає лікаря додому, супроводжує в лікарню та інші соціальні установи.

Підставою для звернення до суду з даним позовом стало невиконання відповідачем зобов`язань за спадковим договором.

Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Згідно зі статтею 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.

Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).

Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1308 ЦК України зазначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

Суд першої інстанції, встановивши, що матеріали справи не містять належних, допустимих і достовірних доказів про виконання відповідачем умов спадкового договору в повному обсязі, зокрема, щодо забезпечення позивача придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону; забезпечення необхідними лікувальними засобами у відповідності до рецептів, виписаних лікувальними установами; надання побутових послуг; забезпечення потреби у відпочинку; здійснення догляду та надання необхідної допомоги, врахувавши, що відповідачем, крім копій квитанцій про придбання ліків для позивача після виписки з лікарні в жовтні 2016 року, на спростування вимог позивача доказів не надано, дійшов обґрунтованого висновку про невиконання набувачем розпоряджень відчужувача та недотримання ним умов спадкового договору, а тому спірний договір підлягає розірванню.

Таким чином, висновок суду щодо наявності підстав для задоволення первісного позову та наявності підстав для відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог є вірним.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та на законність оскаржуваного рішення не впливають, а зводяться лише до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч.ч.2,3 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду м. Житомира від 24 квітня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року.

Головуючий Судді