Справа № 345/4735/18
Провадження № 22-ц/4808/68/19
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Матківський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря: Мельник О.В.

розглянувши у судовому засіданні справу за поданням головного державного виконавця Калуського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника керівника ПП «Вал Ар Плюс» ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа, з апеляційною скаргою директора ТзОВ «Інтер-Синтез» на ухвалу Калуського міськрайонного суду від 09 листопада 2018 року, постановлену суддею Миговичем О.М.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року головний державний виконавець Калуського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Мельник Н.В. звернулася в суд із поданням про обмеження керівника ПП «Вал Ар Плюс» ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов'язань згідно наказу господарського суду від 20 липня 2017 року.

Подання державний виконавець обґрунтувала тим, що на виконанні Калуського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває виконавче провадження 56911357 про стягнення з ПП «Вал Ар Плюс», керівником якого є ОСОБА_2, на користь ТзОВ «Інтер-Синтез» 37045, 52 гривень боргу та 1205, 97 гривень судового збору.

Виконавцем 03 серпня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов'язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на даний час не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам ч.5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації наданої на запити, боржник має відкриті рахунки в банківських установах, на які накладено арешт, майно, належне боржнику на праві власності, відсутнє. Виконавцем 05 та 19 жовтня 2018 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавчої служби для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду. Боржник на виклик з'явився, однак сплачувати борг відмовився. Вжитими виконавцем заходами встановлено, що за адресою ПП «Вал Ар плюс» не знаходиться, підприємницьку діяльність не здійснює.

Враховуючи, що рішення до цього часу не виконане, боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів, що є підставою для обмеження керівника у праві виїзду за кордон.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 09 листопада 2018 року у задоволенні подання відмовлено.

На дану ухвалу представник стягувача - ТзОВ «Інтер-Синтез» подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про задоволення подання державного виконавця.

Апелянт зазначає, що ухвала суду є необґрунтованою.

Виконавче провадження стосовно боржника відкрито повторно, вперше пред'явлено виконавчий документ до виконання ще у серпні 2017 року. Боржник умисно не виконує рішення суду, оскільки протягом півтора року не вчиняє жодних дій спрямованих на погашення боргу за невиконане перед стягувачем зобов'язання. Крім цього, як зазначено у поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, боржник ухиляється від виконання зобов'язання щодо подання декларації про доходи та майно, що суперечить вимогам п.5 ст.19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції не врахував, що боржник не з'являється на виклики державного виконавця, про причини неявки не повідомляє, двері помешкання не відчиняє, жодних заходів щодо сплати боргу не вживає, що може свідчити лише про умисне ухилення від виконання рішення суду.

Наявність у боржника невиконаних зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, умисне невиконання рішення суду є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 ЗУ «про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов'язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

По даний час боржником не вчинено жодних дій спрямованих на виконання рішення суду. Оскільки за змістом подання судове рішення про стягнення боргу на даний час не виконано, майна, за рахунок якого можливо здійснити примусове виконання, не виявлено, тому з метою забезпечення виконання судового рішення, на переконання стягувача, з метою недопущення ухилення боржника від виконання судового рішення, необхідно забезпечити тимчасове обмеження у праві виїзду керівника боржника за межі України. Стягувач вважає, що подання державного виконавця є обґрунтованим та підтверджено доказами необхідність застосування до керівника боржника ПП «Вал Ар Плюс» тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Калуський МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області надіслав до суду клопотання про розгляд подання за відсутності представника.

ТзОВ «Інтер-Синтез» також просить справу слухати у відсутності представника та задовольнити вимоги апеляційної скарги.

За даними сайту «Укрпошта», керівник боржника ПП «Вал Ар Плюс» ОСОБА_2 повідомлення про вручення поштового відправлення отримав особисто 31 грудня 2018 року.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За статтею 367 ЦПК, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції вважав, що жодним доказом не підтверджено умисне ухилення боржника від виконання судового рішення. Окрім того, в матеріалах справи є відповідь з ДФС, що у боржника ОСОБА_2 є відкриті рахунки в банківських установах, на яких зберігаються кошти та здійснюється їх рух.

Однак, такий висновок суду не відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Норми ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року регулюють порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначають випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюють порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону, однією з підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є ухилення ним від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України регулюється ст. 441 ЦПК України та ЗУ «Про виконавче провадження».

За змістом п.19 ч.3 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, виконавцю надано право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов'язаний: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; 4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; 5) своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; 6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим, з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, поновлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясовувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Встановлено, що державним виконавцем 03 серпня 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі судового наказу №909/364/17, виданого господарським судом Івано-Франківської області 20 липня 2017 року про стягнення з ПП «Вал АР Плюс» на користь ТзОВ «Інтер-Синтез» - 37045,52 гривень боргу та 1205,97 гривень судового збору. Боржника зобов'язано подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно, попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей, копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження

Наданими державним виконавцем матеріалами підтверджено та в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про виконання керівником ПП «Вал Ар Плюс» ОСОБА_2 обов'язків, передбачених нормами ЗУ «Про виконавче провадження», що є підтвердженням свідомого невиконання рішення суду та, відповідно, підставою для тимчасового обмеження у праві виїду за межі України.

Згідно акту від 30 жовтня 2018 року, складеного державним виконавцем, боржник ОСОБА_2 за адресою, вказаною у виконавчому документі, по АДРЕСА_1 господарську діяльність не здійснює, майна, яке б належало підприємству не виявлено, за вказаною адресою проживає фізична особа ОСОБА_4 Однак згідно реєстру юридичної особи (а.с. 14) зазначено місцезнаходження особи : АДРЕСА_1, тобто боржником та його керівником зазначена юридична адреса, за якою не здійснюється діяльність.

Згідно акту від 30 жовтня 2018 року, складеного державним виконавцем, боржник ОСОБА_2 за адресою місця проживання по АДРЕСА_2 на стук та дзвінки дверей квартири не відчиняє.

03 та 19 жовтня 2018 року на адресу ПП «Вал Ар Плюс» направлялися виклики державного виконавця, де також письмово зазначено про необхідність подання протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, що слід вважати ухиленням боржника від виконання своїх зобов'язань.

Під час виконання виконавчого листа державним виконавцем вживалися заходи до примусового виконання, зокрема щодо з'ясування наявності у боржника грошових коштів і майна, на які можна було б звернути стягнення, що підтверджено матеріалами справи.

Зокрема, з метою забезпечення виконання судового рішення державним виконавцем 20 серпня 2018 року накладено арешт на майно боржника. (а.с. 9). При цьому встановлено, що відомості про нерухоме майно відсутнє, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта, які знаходяться в матеріалах справи (а.с. 6).

Відмовляючи у задоволенні подання суд першої інстанції помилково вважав, що у боржника є на рахунках кошти, за рахунок чого можна проводити стягнення.

Судом встановлено, що інформації про фактичну наявність коштів в матеріалах справи немає.

Враховуючи, що боржник не виконав зобов'язання щодо подання декларації про доходи і майно, жодних дій на погашення боргу не вчинив, інформація про місцезнаходження юридичної особи не відповідає фактичним обставинам, про що зазначено у поданні державного виконавця, тому суд першої інстанції помилково відмовив у тимчасовому обмеженні право боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа помилково вважаючи, що державним виконавцем не подано доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_2 як керівника від виконання зобов'язання.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381 - 384, 441 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу директора ТзОВ «Інтер-Синтез» задовольнити.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду від 09 листопада 2018 року скасувати та постановити нову.

Подання головного державного виконавця Калуського МВ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Мельник Надії Володимирівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника ПП «Вал Ар Плюс» ОСОБА_2 без вилучення паспортного документа задовольнити.

Тимчасово обмежити керівника боржника ПП «Вал Ар Плюс» () ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП:НОМЕР_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов'язань, покладених на нього згідно наказу Господарського суду Івано-Франківської області, виданого 20 липня 2017 року про стягнення з ПП «Вал Ар Плюс» на користь ТзОВ «Інтер-Синтез» 37045, 52 гривень боргу та 1205, 97 гривень судового збору.

Постанова у касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 03 січня 2019 року.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Л.В. Василишин

І.О. Максюта