РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/1747/19

Провадження № 2/643/2489/19

11.05.2019 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді Єрмак Н.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження за наявними у справі матеріалами цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричинених внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначив, що 31.07.2018р. відповідач, керуючи автомобілем «Кіа Cerato» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в районі будинку 91 по пр. Московському в м. Харкові, не вірно обрав безпечну швидкість руху, дистанцію, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot RCZ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку та зупинився і від удару скоїв наїзд на автомобіль «Mazda» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка стояла попереду. Постановою Московського районного суду м.Харкова від 06.09.2018 року ОСОБА_2 , визнано винним у скоєнні ДТП. Внаслідок ДТП позивачу було завдано матеріальну шкоду у розмірі 228090 грн. 74 коп. ПАТ «Страхова компанія «ТАС», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, компенсувало їй максимально можливе страхове відшкодування у розмірі 99050 грн. Таким чином, різниця між спричиненою шкодою та страховим відшкодуванням складає 129040,74 грн. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача 129040,74 грн. матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди, витрати на проведення звіту про оцінку в розмірі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору та правової допомоги.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 12.03.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 11.05.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження, тощо): не застосовувалися.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що відповідач позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Наданий позивачем звіт оцінювача є необ`єктивним та містить розбіжності. Позивачем не доведено факт спричинення йому моральної шкоди. Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив, у якому позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Постановою Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2018 року встановлено, що 31.07.2018р. о 19:00 год. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Кіа Cerato» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись в районі будинку 91 по пр. Московському в м. Харкові, не вірно обрав безпечну швидкість руху, дистанцію, не врахував дорожню обстановку, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Peugeot RCZ» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався в попутному напрямку та зупинився і від удару скоїв наїзд на автомобіль «Mazda» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка стояла попереду. Автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Вказаною постановою суду від 06.09.2018 року ОСОБА_2 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Постанова Московського районного суду м. Харкова від 06.09.2018 року набрала законної сили.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 06.09.2018 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Peugeot RCZ» д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 .

Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку від 31.07.2018 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності Волошиним А.А ., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Peugeot RCZ» д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті ДТП 06.09.2018 року, станом на момент огляду автомобіля 31.07.2018 року, складає 228090 грн. 74 грн. з урахуванням ПДВ.

Після ДТП позивач звернувся до ПАТ «Страхова компанія «ТАС», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача з заявою про виплату страхового суми у зв`язку з вказаною ДТП та пошкодженням його автомобіля.

До обов`язків страховика, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», належить здійснення страхової виплати у разі настання страхового випадку.

ПАТ «Страхова компанія «ТАС» прийняло рішення про виплату ОСОБА_1 страхової суми у розмірі 99050,00 грн., яка була перерахована 18.12.2018 року ОСОБА_1 на її рахунок, що підтверджується випискою ПАТ «КБ «Приватбанк» з рахунку позивача.

Різниця між завданим розміром шкоди, спричиненої позивачу і страховим відшкодуванням складає 129040 грн. 74 коп. (228090,74 - 99050,00 = 129040,74), та яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи, що виплата страхового відшкодування у розмірі 99050,00 грн. для повного відшкодування завданої відповідачем шкоди недостатньо, позивач просить стягнути з відповідача, як особи, яка завдала шкоду, різницю між завданим розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Посилання відповідача на те, що у звіті про визначення вартості матеріального збитку від 31.07.2018 року, визначення матеріальної шкоди є необґрунтованою, судом відхиляються, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх доводів та спростування висновків наданих позивачем, при цьому, згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідачем не заявлялися клопотання про призначення експертизи для визначення матеріально шкоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Враховуючи, що позивач для відновлення свого порушеного права вимушена була сплатити за надання експертно-оціночних послуг 2000 грн., то ці витрати є збитками і підлягають відшкодуванню за рахунок винуватої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з п. п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Внаслідок ДТП позивачу була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, обумовлених пошкодженням її автомобіля 2018 року випуску, неможливість експлуатації автомобіля за власними потребами, що призвело до змін її нормальних, усталених, звичних і необхідних для неї умов життя. Ці обставини порушили звичний спосіб життя позивача та потребували від неї додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

Разом з цим, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд задовольняє позов частково та стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 1000 грн.

Щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з оплатою витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує наступне.

Згідно із п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір, доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, позивач надала суду квитанцію № СВ01072206/1 від 25 січня 2019 року, з якої вбачається, що Адвокатське об`єднання «ВІЛЕОН», за послуги надання правової допомоги, отримало від позивача гонорар у розмірі 6000 грн.

При цьому, розрахунку витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому в задоволенні вимог про відшкодування таких витрат слід відмовити.

Судові витрати по оплаті судового збору підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10-13,76-81,89,141,264-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди у розмірі 129040 (сто двадцять дев`ять тисяч сорок грн.) 74 коп., та 1000 (одна тисяча грн.) 00 коп. моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1290 грн. 74 коп. та витрати на проведення звіту про вартість матеріального збитку у розмірі 2000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя - Н.В. Єрмак