Справа № 591/3933/19
Провадження № 2/591/2252/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2019 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Сидоренко А.П.,

з участю секретаря судового засідання - Майбороди А.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми в спрощеному позовному провадженні з повідомленням учасників справи справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 2009 року вона проживала однією сім`єю з відповідачем ОСОБА_3 . Від їхніх стосунків у них народилася донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося. Останній не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків, не було взаємоповаги один до одного та виховання дитини, були постійні сварки та непорозуміння. Ставлення до сім`ї призвели до розладу і фактичного припинення фактичних шлюбних відносин. Відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною на даний момент не бере, матеріальну допомогу не надає. Позивачка з 18 серпня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Відповідач отримує нерегулярний мінливий дохід, але сплачувати аліменти має змогу. З його слів, він періодично їздить за кордон на заробітки.

За таких обставин, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 2500 грн., до досягнення нею повноліття, починаючи стягнення з часу звернення до суду з позовною заявою.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 червня 2019 року відкрито провадження по справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 19 вересня 2019 року на 09 год. 30 хв.

16 серпня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та не відмовляється від утримання доньки. Зазначає, що з того часу як він з позивачем припинили спільне проживання та ведення спільного господарства відповідач постійно займався вихованням дитини, та надавав кошти на її утримання. В добровільному порядку він приватизував частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 на свою доньку. Вказує на те, що на його утриманні знаходиться його мати ОСОБА_5 , яка є інвалідом 2 групи, перебуває на пенсії та потребує постійних ліків. Просить суд врахувати, що позовна вимога в розмірі 2500,00 грн. позивачем нічим не обґрунтована. Позивач ніде не працює, займається домогосподарством. Такий розмір аліментів є завеликим. Враховуючи викладене, просить частково задовольнити позовні вимоги та стягнути з нього аліменти в розмірі 1200,00 грн.

12 вересня 2019 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій просить суд критично віднестись до доказів позивача, оскільки вони не підкріплені документальним супроводом.

По-перше, відповідач зазначає, що після розлучення постійно займався вихованням дитини, дані факти не підтверджені жодними письмовими, чи будь-якими іншими доказами.

По-друге, щодо факту приватизації квартири на свою доньку з метою захисту її інтересів, відповідач жодним чином не посприяв даній обставині, оскільки ініціатором приватизації була ОСОБА_6 , що і зазначено в свідоцтві про право на власність, оскільки вона була головним квартиронаймачем та була прабабусею дитини і надала згоду на приватизацію.

По-третє, факт утримання своєї матері з боку відповідача не підтверджується жодними письмовими доказами, оскільки немає ні рішення суду про сплату аліментів на користь матері, немає чеків про сплату лікування останньої, немає довідок про її розмір пенсійного забезпечення, окрім того у матері відповідача є чоловік, котрий також отримує пенсію, довідки про його розмір пенсії також не має. Тобто дана обставина не підтверджена нічим, окрім слів відповідача, а довідка МСЕК підтверджує лише захворювання матері, а не кошти, що витрачаються на її лікування.

По-четверте, у відзиві відповідач зазначає, що залишив все спільне майно дитині, проте чим підтверджується дана обставина, не відомо, немає ні переліку спільного майна, ні жодного підтвердження, що саме це майно було спільною сумісною власністю подружжя, тому до даного твердження суд повинен ставитись критично.

По-п`яте, щодо обґрунтування розміру аліментів та доказів, що надав саме відповідач, можна прийти до висновку, що відповідач працює саме в Польщі, він надав докази про сплату аліментів загалом за 6 місяців з транзакціями в Польських злотих, сума сплачених аліментів становить 12030 гривень. З відкритих джерел та даних головного управління статистики Польщі про середню місячну заробітну плату за 2018 рік, вона становила у IV кварталі 2018 року - 4969,98 злотих (1147 євро), навіть з урахуванням податків, кошти, що отримує відповідач є достатніми для сплати аліментів саме у розмірі зазначеному у позовній заяві.

Просить позов задовольнити у повному обсязі.

19 вересня 2019 року в судовому засіданні оголошено перерву до 12 листопада 2019 року о 16 год. 30 хв. в зв`язку з зайнятістю головуючого у слуханні кримінальної справи №589/4488/16-к.

12 листопада 2019 року в судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, посилаючись на те, що сума 1200 грн., яку пропонує сплачувати відповідач, є замалою, оскільки дитину потрібно вдягати, лікувати, бо вона хворіє. Відповідач працює за кордоном. Дитина ходить в школу, відвідує гуртки. Останні три місяці відповідач не платив жодної копійки. З відповідачем була певна домовленість, і він допомагав до червня 2019 року. Він почав шукати причини, щоб не платити гроші на утримання дитини. Зазначає, що відповідач подав на неї в суд про зняття з реєстрації з квартири. Оскільки вона сказала, що не буде виписуватися, він сказав, що вона не отримає жодної копійки. Який у відповідача дохід їй не відомо. Він розповідав їй, що він працює на типографії в Польщі. Зазначила, що її сестра працює там на касі, і отримує 15000 грн., тому вважає, що відповідач отримує не менше.

Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в розмірі 1200 грн. Заперечує проти суми розміру аліментів в розмірі 2500 грн. Зазначив, що відповідач сплачував в червні 1000 грн., в липні перераховував також 1000 грн. Коли спільно проживали, він турбувався про інтереси дитини, і вона була зареєстрована в квартирі, щоб її приватизувати на частину квартири. Дійсно відповідач працює в Польщі, але він працює не постійно, зараз його заробіток приблизно 1096 злотих, в районі 6 000 грн. Мати відповідача стала інвалідом 2 групи, і відповідач має обов`язок їй допомагати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Під час судового розгляду встановлено, що сторони по справі мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини (а.с.3) та не заперечуються відповідачем.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона є матір`ю відповідача, має інвалідність ІІ групи, з позивачкою неприязні стосунки. Пояснила, що син дійсно з позивачкою мають дочку. Три роки тому вона пішла жити до іншого чоловіка, син змушений поїхати до Польщі, бо нажиті борги потрібно було сплачувати. Її син з Польщі регулярно висилав платежі і на дочку, і на позивачку, а також передавав гостинці, купив телефон. Також зазначила, що вона отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2000 грн., грошей не вистачає, і син їй допомагає. Дохід у сина у гривнях трохи більше 6000 грн. Син їй на лікування давав 500 грн., коли 1000 грн. У вересні вона лежала в лікарні, син їй вислав 2000 грн. Також повідомила, що за вересень вона сплатила позивачці 1200 грн., які вислав син. Свідок також пояснила, що крім сина, вона має дочку ОСОБА_7 , яка зараз знаходиться в Польщі, і також їй допомагає. Діти приблизно однаково їй допомагають. Щодо лікування пояснила, що група інвалідності дозволяє працювати в обмежених умовах, не можна працювати в холоді. У неї базова терапія, вона знаходиться на гормонах, щодня використовує мазі, гелі. Два рази на рік проходить стаціонарне лікування. Зазначила, що вона проживає з чоловіком, який працює на низькооплачуваній роботі, і їхній будинок потребує ремонту. Сина працює на типографії в м. Познань, Польща, працевлаштований офіційно, отримує близько 6000 грн. щомісячно.

За ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

За нормами ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що відповідач ОСОБА_3 є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я.

Обставина набуття дочкою сторін частки квартири (а.с. 20) не може бути підставою для звільнення відповідача від її утримання, або зменшення розміру такого утримання, оскільки набуття у власність нерухомого майна відбулося на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а не внаслідок волевиявлення відповідача.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що він утримує свою матір ОСОБА_5 . Так, відомості про те, що мати відповідача є непрацездатною особою, відсутні, а згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією від 05 грудня 2018 року (а.с. 22) вона має протипоказання до роботи за певних умов, але це не може свідчити про повну втрату працездатності. До того ж допитана в якості свідка ОСОБА_5 повідомила про те, що крім відповідача має доньку, а також чоловіка, які наряду з відповідачем мають можливість надання їй матеріальної допомоги.

За таких обставин суд враховує те, що відповідач має об`єктивну можливість виплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 .

В той же час позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження повідомлених нею обставин про отримання відповідачем доходу мінімум 12 000 грн., та такі доводи ґрунтуються на припущеннях.

За ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Зазначений позов поданий до суду 20 червня 2019 року.

Виходячи з вищезазначеного та з урахуванням тієї обставини, що позивач звернулась з вимогами про визначення розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі, суд приймає до уваги необхідність врахування законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи розмір отримуваного відповідачем доходу, повідомленого його представником під час судового розгляду, та недоведеності належними та допустимими доказами факту отримання іншого доходу, суд вважає за необхідне визначити спосіб та розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. 00 коп., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20 червня 2019 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову про стягнення аліментів, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 264, 265, 430 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 20 червня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення виготовлене 21 листопада 2019 року.

ОСОБА_9 А.П.Сидоренко