Провадження № 2/761/4596/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.

за участю секретаря Вольда М.А.

позивача та представників учасників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач 1), Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі по тексту - відповідач 2), Київської міської ради, (далі по тексту - відповідач 3), третя особа: ОСОБА_6 (далі - третя особа), відповідно до якої просив усунути позивачу перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження гаражем по АДРЕСА_1 шляхом покладання зобов`язання на відповідачів забезпечити у будь-який час вільний прохід та проїзд до вказаного гаражу, із збереженням цілісності його конструктивних елементів (у тому числі, але не виключно, фундаменту, оглядової ями, стін, даху, воріт, замків на воротах), а також непорушність гаража, як об`єкту нерухомого майна, пов`язаного із земельною ділянкою під ним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 належить на праві приватної власності індивідуальний цегляний гараж з оглядовою ямою за адресою: АДРЕСА_1 . Праворуч від належного позивачу гаражу розташований гараж ОСОБА_6 . Обидва гаражі розташовані на земельній ділянці по АДРЕСА_1 (садиба між будинками № 10 і № АДРЕСА_1 ). Також обидва гаражі (позивача під № 1, третьої особи під № 2) розпочинають цілісну споруду із 13-ти гаражів, що розташовані за вказаною адресою.

Протягом двадцяти років позивач вільно володів і користувався гаражем, однак 26.02.2019 р. від свого представника ОСОБА_7 мені стало відомо про наміри знести гараж, що підтверджується приписом відповідача 1 від 22.02.2019 р. № 1907257. У подальшому, відповідачу 1 було подано заяву, до якої були долучені правовстановлювальні документи на гараж.

27.02.2019 року представник позивача за довіреністю ОСОБА_7 прибула за адресою розташування гаража і побачила будівельну техніку, за допомогою якої проводився демонтаж гаражів, що також розташовані за цією адресою. Цього дня працівники відповідачів 1, 2 не пускали ОСОБА_7 до гаражу, де знаходяться її та особисті речі позивача, а тому вона негайно викликала поліцію та повідомила про вчинення злочину. Лише після прибуття слідчо-оперативної групи незаконні дії були припинені, хоча до цього вже було знесено близько п`яти гаражів.

Незаконні, злочинні дії, які грубо порушували громадський порядок і право власності позивача, продовжилися 05.03.2019 p. Відповідачами 1, 2 були продовжені спроби знищення окремих об`єктів нерухомого майна, які входять у цілісну споруду із 13-ти гаражів.

Загалом, протягом тижня відповідачами 1, 2 начебто на захист прав та інтересів відповідача 3, як розпорядника землі у м. Києві, під укриттям поліції були зрізані петлі на воротах і вивезені у невідомому напрямку металеві ворота на окремих гаражах інших власників (зокрема, третьої особи). Отже, відповідачами зроблені попередні приготування до демонтування даху, руйнування цегляних стін споруди із 13-ти гаражів в цілому.

Припис від 22.02.2019 р. № 1907257 і доручення від 27.02.2019 р. № 064-1036, як форми рішень суб`єктів владних повноважень, позивачем цим позовом не оскаржуються, оскільки, на думку позивача, вони є юридично нікчемними через те, що не можуть юридично впливати на тріаду правомочностей, як власника: володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Проте, реалізації фактичного здійснення позивачем права власності стали на заваді незаконні дії відповідачів 1, 2, що продовжуються і можуть призвести далі до завдання шкоди. На думку сторони позивача, відповідачі при виконанні своїх рішень вважають належний позивачу на праві приватної власності гараж об`єктом благоустрою, який підлягає знесенню, оскільки він розташований на начебто земельній ділянці відповідача 3. Проте, будь-якого рішення суду про позбавлення ОСОБА_1 права власності гаражем по АДРЕСА_1 не існує.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 зазначив, що 22.02.2019 року інспектором КП «Київблагоустрій» складено Припис №1813863, згідно якого виявлено самовільне розміщення тимчасової споруди поблизу будинку АДРЕСА_1 На підставі Правил благоустрою м. Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008р. №1051/1051 запропоновано усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди. У подальшому, в результаті невиконання вимог припису, 27.02.2019 року Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) було прийнято рішення (доручення) № 064-1036 про демонтаж вказаного елементу благоустрою. Як вбачається з наданого договору купівлі-продажу, позивач є власником окремого гаражу на садибі житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , площею 15.9 кв.м. Водночас, у позивача відсутнє зареєстроване в установленому порядку право власності/користування земельною ділянкою на якій нібито розташований вказаний ним об`єкт нерухомого майна, відсутня поштова адреса, тобто документів, які б дали змогу ідентифікувати вказану нерухомість, встановити можливість визначення її фактичного місцезнаходження не можливо. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження правомірності зайняття земельної ділянки під розміщення споруди. Отже, рішення, дії відповідачів не стосувались нерухомого майна, а були відповідною реакцією контролюючого органу на вчинення дій щодо самовільного зайняття земельної ділянки. На підставі вищевикладеного, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

У відзиві на позову заяву представник відповідачів 2, 3 вказав, що позивач не надавав суду доказів виконання вимог припису у встановлені строки, а самі приписи та доручення позивач у встановленому законом порядку не оскаржував, а відтак немає підстав стверджувати, що вони були протиправними і є підстави просити суд заборонити компетентним органам вчиняти дії, які є їхніми законними обов`язками щодо контролю благоустрою населених пунктів і запобігання виникнення надзвичайних ситуацій. Крім того, позивачем не надано до суду доказів, що підтверджують надання приміщенню адреси відповідно до вимог чинного законодавства, володіння земельною ділянкою у відповідності до Земельного кодексу України та вчинення відповідачами дій, що порушують право власності позивача. Таким чином, у даному випадку не вбачається вчинення відповідачами дій, спрямованих на порушення права власності позивача, а отже вимоги позовної заяви є необґрунтованими.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що його права як власника гаражу порушені, посилання відповідачів на порядок присвоєння поштових адрес не регулює правового режиму права власності, а спроби знесення гаражу свідчать про порушення прав ОСОБА_1 . На думку позивача, доводи відзивів є надуманими та не можуть бути підставою для відмови у позові.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти вимог позовної заяви з підстав, викладених у відзивах, та просили відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи у судовому засіданні просив задовольнити даний позов.

Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 13.03.2019 року відкрито провадження у даній справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 24.05.2019 року ухвалено викликати у судове засідання і допитати в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Протокольною ухвалою суду від 08.08.2019 року до матеріалів справи долучено відзиви відповідачів на позовну заяву, відповідь на відзив.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представників сторін та представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що вимоги позову не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 30.07.1998 року між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу гаража, у відповідності до якого останній купив окремо збудований гараж на садибі житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Гараж з оглядовою ямою - цегляний, площею 15,9 кв.м. Вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори та зареєстровано в реєстрі за №2-1592 (а.с. 8).

Як вбачається із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_1 є власником індивідуального гаражу № 1 , загальною площею 15,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 70).

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України).

Положеннями ст. 386 ЦК України закріплено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

22.02.2019 року інспектором 1 категорії КП «Київблагоустрій» встановлені порушення, вчинені власником тимчасової споруди - гаража за адресою: АДРЕСА_1 . Приписом №1907257 запропоновано усунути порушення шляхом надання дозвільної документації на розміщення тимчасової споруди - гараж. У разі відсутності документації - гараж демонтувати у 3 робочі дні власними силами, відновити благоустрій. У разі невиконання вимог припису будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства (а.с. 18).

На виконання вимог припису, 27.02.2019 року представником позивача подано до КП «Київблагоустрій» копії договору купівлі-продажу гаража та паспорт БТІ на гараж, зареєстрований в КМБТІ 29.07.1998 року під №68/20391 (а.с. 19).

Листом від 27.02.2019 року №064-1036 в.о. директора Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручено КП «Київблагоустрій» вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зазначених у таблиці - гаражів, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 21).

У той же час, позивачем не доведено, що належний йому на праві власності гараж є гаражем, щодо якого видано припис №1907257 від 22.02.2019 року та доручено вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, адже у вказаних приписі та дорученні вказано, що самовільно встановлені елементи благоустрою розташовані за адресою АДРЕСА_1 , у той час, як позивач є власником індивідуального гаражу № 1 , загальною площею 15,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 пояснили, що 05.03.2019 року дійсно мав місце факт спроб знесення гаражів, які розташовані за адресою: АДРЕСА_7 працівниками КП «Київблагоустрій» і частково деякі конструкції були знесені.

Так, за змістом ст.15 та ст.16 ЦК України вбачається, що суд може захистити право чи охоронюваний законом інтерес лише у разі їх порушення.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Станом на даний час позивачем не доведені належними та допустимими доказами факти вчинення відповідачами дій, що перешкоджають йому користуватися та розпоряджатися належним гаражем, чиняться перешкоди у проході та проїзді до нього, намагаються знести гараж позивача, з огляду на зміст припису та доручення.

Крім того, у судовому засіданні, зокрема, із показань допитаних свідків встановлено, що гаражі, розмішені за адресою: АДРЕСА_1 являють собою комплекс гаражних споруд, лише №1 із яких належить позивачу. При цьому, позивач просив усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні усього гаражного комплексу по АДРЕСА_1 , що суперечить приписам ст. 13 ЦПК України та не можу задовольнятися судом з огляду на те, що інші власники з аналогічним позовом не звертаються.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи суд дійшов висновку, про те, що вимоги позову не підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки стороною позивача не доведено обставин, на які вона посилалась як на підстави для задоволення вимог.

Згідно положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати, у разі відмови у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 100, 152 ЖК України, ст.ст. 3-5,12-13, 19, 76-92, 95, 211, 223, 258-259, 268, 264-265, 272-273, 280, 352, 354-355, п.15.5 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд, -

в и р і ш и в:

відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_6 про усунення перешкод у здійсненні права власності.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Реквізити учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_8 .

Відповідачі: Комунального підприємства «Київблагоустрій» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), адреса знаходження м.Київ, вул.Дегтярівська, 31, корп..2.

Департамент міського благоустрою Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), адреса знаходження м.Київ, вул.Вишгородська, 21.

Київська міська рада, адреса знаходження: м.Київ, вул.Хрещатик, 36.

Суддя: Андрій Анатолійович Осаулов

Повний текст виготовлено 13.08.2019 року