Провадження № 2-о/242/6/2019
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 січня 2019 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Лопатнюк К.О., за участю заявника ОСОБА_1, за участю представника заінтересованої особи Павлової Л.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу в окремому провадженні за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України, яку уточнив в процесі розгляду справи. В обґрунтування своєї заяви вказав, що він з 03.06.1983 року та по теперішній час проживає на території України у Центральному районі АДРЕСА_2. Також з 15.06.1983 року його було зараховано на роботу до Жданівського заводу технологічного обладнання, де він працював до 26.01.2000 року, про що свідчить запис у трудовій книжці. Рішення суду про встановлення юридичного факту постійного проживання ОСОБА_1, на території України станом до 24 серпня 1991 року необхідне для набуття ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є його донькою, що підтверджує свідоцтво про народження від 18.10.1976 р., актовий запис № 347, громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянств від 18 січня 2001 року № 2235-ІІІ та Закону України «Про правонаступництво» від 12 вересня 1991 року № 1543-ХІІ. Встановлення факту постійного проживання на території України до моменту проголошення незалежності України є підставою для оформлення належності до громадянства України.

В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи ГУДМС України в Донецькій області Павлова Л.В. в судовому засіданні проти вимог заявника не заперечувала та просила їх задовольнити.

Суд, вислухавши заявника, представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно з паспортними даними ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, останній є уродженцем м.Сім Челябінської області та 27.10.1988 року міським ВРАГС м.Маріуполя зареєстровано шлюб з ОСОБА_4, 1953 року народження. (а.с.3).

Згідно з трудовою книжкою заведеною на ім'я ОСОБА_1, 1950 р.н., останній 15.06.1983 року зарахований до цеху МСБ-1 токарем-розточувальником 6 розряду на Жданівський завод технологічного обладнання, 26.01.2000 року звільнений за власним бажанням. (а.с.5).

Відповідно до записів у домовій книзі для реєстрації громадян, проживаючих у будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_1 зареєстрований за вказаною адресою з 02.04.1991 року (а.с.7-8).

Відповідно до посвідки на постійне проживання серія НОМЕР_2, ОСОБА_3 зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно зі свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3, виданого міським РАЦС м.Златоуста-36 Челябінської області 18 жовтня 1976 року, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася ОСОБА_5, батьком якої є ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом до 24.08.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991р.

Підстави набуття громадянства України передбачені ст. 6 Закону України «Про громадянство України», згідно з якою громадянство України набувається: 1) за народженням; 2) за територіальним походженням; 3) внаслідок прийняття до громадянства; 4) внаслідок поновлення у громадянстві; 5) внаслідок усиновлення; 6) внаслідок встановлення над дитиною опіки чи піклування, влаштування дитини в дитячий заклад чи заклад охорони здоров'я, в дитячий будинок сімейного типу чи прийомну сім'ю або передачі на виховання в сім'ю патронатного вихователя; 7) внаслідок встановлення над особою, визнаною судом недієздатною, опіки; 8) у зв'язку з перебуванням у громадянстві України одного чи обох батьків дитини; 9) внаслідок визнання батьківства чи материнства або встановлення факту батьківства чи материнства; 10) за іншими підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Статтею 8 Закону України «Про громадянство України» передбачені умови набуття громадянства України за територіальним походженням, зокрема, частиною 1 даної статті встановлено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

Відповідно до рекомендацій, викладених Верховним Судом України в листі від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст.3 цього Закону. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 р.).

При таких обставинах, суд вважає, що вимоги заявника підлягають повному задоволенню, оскільки матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, проживав на території України з 1983 року по теперішній час, в тому числі станом на 24.08.1991 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про громадянство», ст.ст. ст.ст. 3, 5, 12, 13, 18, 258, 260, 265, 268, 273, 315 ЦПК України ,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, громадянина України, на території України, в тому числі станом на 24.08.1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Донецького апеляційного суду або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 22.10.1996 року Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, РНКОПП НОМЕР_1, місце реєстрації: АДРЕСА_3.

Заінтересована особа: Головне управління державної міграційної служби України в Донецькій області, адреса місцезнаходження: 87515, м. Маріуполь, вул. Митрополитська, 20, .

Суддя О.Л.Соловйов