Справа № 653/2847/19
Провадження № 2/653/998/19
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

21 листопада 2019 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 - про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивує тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . Раніше вказане житло належало його батьку ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначає, що відповідач - ОСОБА_2 є матір`ю дружини його сина. Відповідач постійно проживала і проживає в АР Крим, однак у зв`язку з тим, що вона свого часу втратила паспорт і їй необхідно було його відновити на території України, його батько, який був на той час власником будинку, зареєстрував відповідача за вказаною адресою. Вказує, що на даний час ніяких родинних стосунків з відповідачем він не підтримує, оскільки його син припинив сімейні відносини з дочкою відповідача.

У зв`язку із цим, просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Проти проведення заочного розгляду справи та постановлення по справі заочного рішення не заперечував.

Відповідач - ОСОБА_2 , належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада України», до судового засідання не з`явилася, від неї не надійшло повідомлення про причину неявки та відзив, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснив, що відповідач ОСОБА_2 не проживала та не проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що відповідач ОСОБА_2 близько 20 років за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає.

Суд, вислухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 лютого 2017 року.

Відповідно до акта депутата Генічеської міської ради від 05 серпня 2019 року, ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак за вказаною адресою не проживає.

Згідно до довідки відділу ведення реєстру територіальної громади міста виконкому Генічеської міської ради відповідач ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідач за місцем реєстрації: АДРЕСА_2 , не проживала та не проживає. Вказані обставини підтверджуються актом депутата Генічеської міської ради від 05 серпня 2019 року, показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюють питання власності, питання набуття і втрати права на користування житловим приміщенням.

За приписами ч. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки відповідач - ОСОБА_2 не проживала та не проживає в будинку, який належить позивачу без поважних причин більше одного року, не цікавляться житловим приміщенням, не приймає ніякої участі в його утриманні, її реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним житлом, позовна вимога щодо визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати мають бути покладені на відповідача.

Керуючись ст. 150 ЖК України, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 141, 258-259, 263-265, 273, 280, ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1969року народження, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , 1969 року народження, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до Генічеського районного суду. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 25 листопада 2019 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова