Єдиний унікальний номер 234/5535/19 Номер провадження 22-ц/804/2231/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер 234/5535/19

Номер провадження 22-ц/804/2231/19

28 серпня 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Никифоряка Л.П., Агєєва О.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

представник заявника: ОСОБА_2

стягувач: ОСОБА_3

державний виконавець Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області - Кравченко Людмила Іванівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 на дії державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Кравченко Людмили Іванівни,

- за апеляційною скаргою Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року, повний текст якої складено суддею Марченко Л.М. в м. Краматорськ в приміщенні Краматорського міського суду Донецької області 15 квітня 2019 року, час ухвалення рішення суду не зазначено, -

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

27 березня 2019 року до Краматорського міського суду Донецької області звернувся заявник ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 із скаргою на дії державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Кравченко Людмили Іванівни.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м. Макіївка по справі № 2/347/05 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 05.03.2005 року. Аліменти за виконавчим листом № 2-347 від 2005 року стягувалися до 31.08.2014 року відділом ДВС у м. Макіївка. У зв`язку з переміщенням державних органів на контрольовану територію заявник вжив заходів для отримання пенсії в смт. Велика Новосілка, про що письмово повідомив державного виконавця подавши заяву в якій повідомив, де він буде отримувати пенсію в подальшому. Неодноразово заявник викликався до ВДВС, 25.03.2019 року він прибув на виклик, де йому було повідомлено про накладення штрафу відповідно до постанови від 19.02.2019 року, у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів більш ніж за три роки в розмірі 39300,99 грн. За змістом постанови про накладення штрафу від 19.02.2019 року вбачається, що державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості станом на 28.02.2019 року згідно якого ОСОБА_1 має борг в сумі 78601,99 грн., який виник за період з серпня 2014 року по лютий 2019 року.

З урахуванням викладеного, просив суд скасувати постанову державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Кравченко Людмили Іванівни від 19.02.2019 року про накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості сплати аліментів за 3 роки, що становить 39300 грн.99 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

15 квітня 2019 року ухвалою Краматорського міського суду Донецької області скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 на дії державного виконавця Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Кравченко Людмили Іванівни задоволено.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

24 червня 2019 року не погодившись із вказаною ухвалою, в.о. начальника Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області подано апеляційну скаргу, в якій він просить повністю скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити боржнику.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 18.12.2018 року до Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області надійшла заява ОСОБА_6 про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-347 від 21.03.2005 року виданого Кіровським районним судом м. Макіївки про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки. Того ж дня, державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Заборгованість по сплаті аліментів, яка виникла за період з серпня 2014 року по лютий 2019 року, склала 78601,99 грн., на боржника було накладено штраф в розмірі 39300,99 грн., тобто 50 % від суми заборгованості по аліментам за 3 роки.

Посилаючись на рішення Конституційного Суду України № 1-рп/99 від 09.02.1999 року (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вважає, що при винесенні постанови від 19.02.2019 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 , державним виконавцем Кравченко Л.І., було правильно застосовано положення ч.14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред. від 28.08.2018 року), яке передбачає стягнення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

19 серпня 2019 року від адвоката Король Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява, в якій вона зазначає, що доводи апеляційної скарги Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області вважає не обґрунтованими та безпідставними, оскільки ці доводи не спростовують висновків суду та не містять конкретних посилань на норми діючого законодавства, які були порушені судом першої інстанції при ухваленні рішення, у зв`язку з чим, просить оскаржуване рішення залишити без змін (а.с.222).

Розгляд апеляційної скарги просить провести без її участі та без участі боржника ОСОБА_1

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи у судове засідання не з`явились, що відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи (а.с. 223-231).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено.

Рішенням Кіровського районного суду м. Макіївка по справі № 2/347/05 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 05.03.2005 року. Аліменти за виконавчим листом № 2-347 від 2005 року стягувалися до 31.08.2014 року відділом ДВС у м. Макіївка. У зв`язку з переміщенням державних органів на контрольовану територію заявник вжив заходів для отримання пенсії в смт. Велика Новосілка, про що письмово повідомив державного виконавця подавши заяву в якій повідомив, де він буде отримувати пенсію в подальшому. Неодноразово заявник викликався до ВДВС, 25.03.2019 року він прибув на виклик, де йому повідомлено про накладення штрафу відповідно до постанови від 19.02.2019 року, у зв`язку із заборгованістю по сплаті аліментів більш ніж за три роки в розмірі 39300,99 грн. За змістом постанови про накладення штрафу від 19.02.2019 року (а.с.18) вбачається, що державним виконавцем було проведено розрахунок заборгованості станом на 28.02.2019 року згідно якого ОСОБА_1 має борг в сумі 78601,99 грн., який виник за період з серпня 2014 року по лютий 2019 року.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, положення ч. 14 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» набрало чинності 28 серпня 2018 року, а тому заборгованість боржника, яка мала місце в період до 27 серпня 2018 року включно не може бути врахованою, оскільки на той період закон не встановлював такої відповідальності, а сукупний розмір заборгованості за період з 28 серпня 2018 року не перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо визнання дій державного виконавця Кравченко Л.І. неправомірними та скасування постанови про накладення штрафу, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною першою статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Абзацом 3 частини 14 статті 71 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Вказану статтю доповнено цією нормою згідно з Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання" №2475-VIII від 03 липня 2018 року, який вступив в дію з 28 серпня 2018 року.

Колегія суддів вважає, що, оскільки, заборгованість боржника щодо сплати аліментів стягувачу утворилась з серпня 2014 року, а відповідальність у формі штрафу за таку несплату, яка передбачена абзацом 3 частини 14 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», введена лише з 28 серпня 2018 року, державний виконавець не врахував дію закону у часі, безпідставно поширив його дію на відносини, які існували до набрання ним чинності, чим погіршив становище боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до положень ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

В силу п. 2 рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року у справі № 1-рп/99 за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма). За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, тому Закон України "Про виконавче провадження", а саме норма щодо відповідальності за наявність заборгованості зі сплати аліментів не має зворотної дії в часі.

За правилами ч.ч. 1 та 3 ст. 5 ЦПК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до частини 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що з моменту набрання чинності частини 14 ст.71 Закону №1404 у Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області виникло право на накладення штрафу на боржника у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, проте, зазначена заборгованість у боржника у сумі платежів за три роки, утворилась починаючи з серпня 2014 року, тобто, до набрання чинності зазначеної норми закону, що виключає можливість для застосування даної норми під час прийняття оскаржуваної постанови державним виконавцем.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

У зв`язку із наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії виконавця при винесенні постанови призвели до погіршення правового статусу боржника, що прямо суперечить вимогам ст. 58 Конституції України та положень ст. 5 ЦК України.

Отже, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не підлягає скасуванню, оскільки суд повно і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановлена судом ухвала відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Великоновосілківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області залишити без задоволення.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 15 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач: А.В. Гапонов

Судді: Л.П. Никифоряк

О.В. Агєєв