ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8433/19 Справа № 422/9088/12 Суддя у 1-й інстанції - Шавула В. С. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

при секретарі Кругман А.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року по справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про видачу дублікату виконавчого листа, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулось до суду з заявою про про видачу дублікату виконавчого листа документів, поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року заяву задоволено частково. Видано ТОВ «ОТП Факторинг Україна» дублікати виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CNL-302/08/2006 від 30 січня 2006 року всього у сумі 189.938 грн.37 коп., з якої сума основного боргу складає 136.492 грн.04 коп., відсотки за користування кредитом за період із 29 квітня 2008 року по 21 липня 2009 року 40.154 грн.75 коп., пеня за прострочення виконання зобов`язань 13.291 грн.58 коп.; про стягнення з ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна заборгованість за кредитним №ML-302/192/2007 від 21 червня 2007 року всього у сумі 177.089 грн.25 коп., з якої сума основного боргу складає 133.100 грн., відсотки за користування кредитом за період із 21 квітня 2008 року по 21 липня 2009 року 38.115 грн.91 коп., пеня за прострочення виконання зобов`язань 5.873 грн.34 коп. та про стягнення з ОСОБА_1 у рівних частках на користь ТОВ ОТП Факторинг Україна судові витрати у сумі 1.790 грн.00 коп. В іншій частині вимог заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» ставить питання про скасування ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року в частині відмови у поновлені строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та ухвалення в цій частині нового рішення, яким поновити строк.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ними приведено достатньо правових підстав для поновлення строку, який пропущено ними з поважних причин.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року та постановлення нової ухвали про відмову у задоволенні заяви ТОВ ОТП Факторинг Україна повністю, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що вони пропустили строк без поважних на те причин, а підстави для видачі дублікатів відсутні. Наголошувала на тому, що дублікат виконавчого листа може бути видано лише до закінчення строку його пред`явлення до виконання.

ТОВ ОТП Факторинг Україна надало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та просили відмовити у її задоволенні, а їх апеляційну скаргу задовольнити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОТП Факторинг Україна не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частково задовольняючи заяву ТОВ ОТП Факторинг Україна суд першої інстанції виходив з того, що ними доведено втрату виконавчих листів, втім поважних підстав для його поновлення не наведено

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення заяви та видачі дублікату виконавчих листів виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 листопада 2012 року позовні вимоги ТОВ ОТП Факторинг Україна задоволені. Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CNL-302/08/2006 від 30 січня 2006 року всього у розмірі 189.938 грн.37 коп., з якої сума основного боргу складає 136.492 грн.04 коп., відсотки за користування кредитом за період із 29 квітня 2008 року по 21 липня 2009 року 40.154 грн.75 коп., пеня за прострочення виконання зобов`язань 13.291 грн.58 коп. та заборгованість за кредитним №ML-302/192/2007 від 21 червня 2007 року всього у розмірі 177.089 грн.25 коп., з якої сума основного боргу складає 133.100 грн., відсотки за користування кредитом за період із 21 квітня 2008 року по 21 липня 2009 року 38.115 грн.91 коп., пеня за прострочення виконання зобов`язань 5.873 грн.34 коп. Вирішено питання стосовно судових витрат (т.1 а.с.150-153).

26 листопада 2013 року було видано виконавчий лист (т.1 а.с.261).

З копій документів, доданих до заяви, а саме, листа ГТУЮ у Дніпропетровській області Новокадацького ВДВС м.Дніпра видно, що виконавчий лист було подано на виконання та 25 вересня 2014 року державним виконавцем було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження та направлено стягувачу разом з оригіналами виконавчих документів, станом на 25 квітня 2019 року виконавчі документи повторно до відділу не надходили та на виконанні не перебувають (т.1 а.с.262).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред`явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Зі змісту вищезазначених норм законодавства вбачається, що дублікат виконавчого листа може видаватись у випадках втрати його оригіналу та в межах строку пред`явлення його до виконання.

Таким чином, під час розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа суд повинен належним чином перевірити, чи дійсно виконавчий лист втрачено. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Колегія суддів наголошує на тому, що видача дубліката виконавчого листа взаємопов`язана із визначеним Законом України «Про виконавче провадження» строком для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Строк звернення до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа спливає з строком для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Від вирішення питання про поновлення строку залежить вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа. В разі визнання неповажними причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання стягувачем і відмови у поновленні пропущеного строку, суд відповідно відмовляє у видачі дубліката виконавчого листа.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені ст.120 ЦПК України.

Згідно ст. 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі зацікавленої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З заяви ТОВ ОТП Факторинг Україна та матеріалів справи не вбачається достатніх підстав для її задоволення.

Елементом верховенства права є принцип правової визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоби виключити будь-який ризик свавілля.

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C.G. та інші проти Болгарії» («C.G.andOthers v. Bulgaria», заява №1365/07, 24 April 2008, §39), «Олександр Волков проти України» («OleksandrVolkov v. Ukraine», заява №21722/11, §170)).

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що знаючи про судовий процес, учасник справи повинен в розумні інтервали часу вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого йому судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року).

Колегія суддів звертає увагу, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

Позивач - ТОВ ОТП Факторинг Україна є юридичною особою та зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Стягувач жодного разу не цікавився ходом виконання судового рішення.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник не надав ні суду першої, ні суду апеляційної інстанції.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Заявником не наведено причин, які є поважними та давали б підстави для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та не надано таких доказів.

Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд, а тому доводи апеляційної скарги ТОВ ОТП Факторинг Україна відхиляються.

Ураховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції ухвалу в частині задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа прийнято без дотримання норм законодавства, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є такими, що заслуговують на увагу.

В частині відмови у задоволенні заяви про поновлення строку ухвалу постановлено з додержанням вимог закону та порушень процесуального права, які могли б призвести до скасування ухвали суду першої інстанції в цій частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року в частині видання товариству з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна дублікатів виконавчих листів, виданих Ленінським районним судом м.Дніпропетровська 26 листопада 2013 року, скасувати.

В задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна про видачу дублікату виконавчого листа відмовити.

В решті ухвалу Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.