Справа № 161/8391/19
Провадження № 2/161/2402/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2019 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Поперецького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення незаконно списаних з карткового рахунку коштів,

В С Т А Н О В И В:

20.05.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення незаконно списаних з карткового рахунку коштів.

В обґрунтування позову зазначає, що 25 червня 2018 року між нею та ПАТ «Державний ощадний банк» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» укладений договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_1 . 14 лютого 2019 року незнайома особа в період часу з 18:34 год. по 18:56 год., шляхом зловживання її довірою, попередньо зателефонувавши з номеру 044-228-28-72 на її номер НОМЕР_6, та представившись працівником «Ощадбанку» ОСОБА_3, заволоділа грошовими коштами в сумі 51 705 грн. шляхом проведення без її згоди трансакцій по платіжній картці № НОМЕР_5 на перерахування коштів з її карткового рахунку на невстановлений рахунок. Про безпідставне списання коштів, вона одразу звернулась до відповідача на гарячу лінію про блокування картки, а також подала заяву до слідчого відділу ВП м. Луцька ГУНП у Волинській області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення. Однак, до теперішнього часу відповідачем грошові кошти у сумі 51 705 грн. не повернуті та на рахунок позивача не зараховані. У письмовій відповіді на її заяву повідомлено про відсутність підстав для повернення коштів, оскільки в АТ «Ощадбанк» не має підтвердження інформації щодо компрометації даних платіжної картки, емітованої на ім`я ОСОБА_2 . Враховуючи наведене, просить суд стягнути з ПАТ «Державний ощадний банк» на свою користь грошові кошти в сумі 51 705 грн. та судові витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві, просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач у відзиві та представник в судовому засіданні позовні вимоги вважає безпідставними, недоведеними та такими, що викладені без посилання на належні, допустимі докази. Зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження невиконання Банком взятих зобов`язань перед ОСОБА_2 . Твердження позивача про проведення без її згоди оспорюваних трансакцій, та те, що остання надійно зберігала та ніколи не передавала іншим особам електронний платіжний засіб (або іншу інформацію, яка б дала змогу іншій особі ініціювати платіжні операції від її імені) не відповідають дійсності, оскільки саме позивачу відома контрольна інформація, необхідна для ідентифікації держателя картки та подальших можливих дій з нею. Крім того, про розголошення особистих даних та одноразових паролів по картці третім особам клієнт особисто повідомила в розмові з оператором «Контакт-центру», що підтверджено звукозаписом, а тому, Банк згідно Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в АТ «Ощадбанк», затверджених постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 року № 694, не може нести відповідальність за спричинення збитків, заподіяних споживачеві послуг.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що за заявою позивача - ОСОБА_2 від 25 червня 2018 року № 631061 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу платіжної картки відповідачем було відкрито на ім`я позивача поточний рахунок № НОМЕР_4 в гривні України, який в подальшому, на виконання п.5 постанови правління Національного банку України № 89 від 11.09.2017 року було змінено на № НОМЕР_7 та видано платіжну картку № НОМЕР_5 .

Отже, між сторонами існують відносини банківського рахунку на підставі договору комплексного банківського обслуговування, зміст якого є публічною інформацією та перебуває у вільному доступі на сайті Банку, що зазначено в п.3.1 заяви про приєднання.

З доводів позивача, 14 лютого 2019 року незнайома особа в період часу з 18:34 год. по 18:56 год., шляхом зловживання її довірою, попередньо зателефонувавши з номеру 044-228-28-72 на її номер НОМЕР_6, та представившись працівником «Ощадбанку» ОСОБА_3, заволоділа грошовими коштами в сумі 51 705 грн. шляхом проведення без її згоди трансакцій по платіжній картці № НОМЕР_5 на перерахування коштів з її карткового рахунку на невстановлений рахунок.

Про даний факт та необхідність блокування карти позивач повідомила відповідача шляхом звернення на гарячу лінію та 18 лютого 2019 року подала заяву про повернення їй грошових коштів в сумі 51 705 грн. шляхом зарахування на її картковий рахунок.

Крім того, 14 лютого 2019 року позивач звернулась до слідчого відділу ВП м. Луцька ГУНП у Волинській області про вчинення відносно неї кримінального правопорушення.

Згідно відповіді Волинського обласного управління АТ «Ощадбанк» № 44-04/47 від 06.03.2019 року ОСОБА_2 відмовлено у поверненні коштів у зв`язку з відсутністю інформації щодо компрометації даних платіжної картки, емітованої на її ім`я.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частини першої статті 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Статтею 1073 ЦК України передбачено, що у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначаються загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків (далі - платіжні системи) в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

Згідно пункту 1.27 статті 1 Закону платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором;

Згідно п. 14.12. ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п.1 розділу VI Положення «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 року (далі-Положення № 705), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.

За змістом п. 9 розділу VI Положення № 705 користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Пунктами 12.10 Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в АТ «Ощадбанк» (далі - Правила), затверджених постановою правління АТ «Ощадбанк» від 05.08.2015 року № 694 та Публічного договору визначено, що Банк не несе відповідальності за збитки, завдані Клієнту не з вини Банку внаслідок користування системою «Ощад 24/7» або отримання щомісячних виписок на електронну поштову скриньку клієнта.

З вказаних правових норм випливає, що саме на користувача (позивача у справі) покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком в результаті використання клієнтом паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.

Посилання позивача на те, що оспорювані трансакції були проведені без її згоди не взято судом до уваги, оскільки саме позивачу була відома інформація, необхідна для ідентифікації держателя картки та подальших можливих дій з нею. Крім того, зазначене спростовується і наступними твердженнями позивача, що «незнайома особа … шляхом зловживання її довірою, … заволоділа грошовими коштами в сумі 51 705 грн.», що також, підтверджується звукозаписом звернення ОСОБА_2 до оператора «Контакт-центру».

У постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 754/15020/15-ц (провадження № 61-22283св18) зроблено висновок, що «користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Лише наявність обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, є підставою для притягнення її до цивільно-правової відповідальності. Така правова позиція була висловлена Верховним Судом України у постанові від 13 травня 2015 року в справі № 6-71цс15».

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи, що позивач добровільно розголосила третім особам інформацію, що сприяла вчиненню платіжних операцій по списанню коштів з належного їй карткового рахунку, чим порушила умови Публічного договору та вимоги Правил здійснення операцій за рахунками, відкритими фізичними особами в АТ «Ощадбанк», суд приходить до висновку про відсутність обов`язку відповідача щодо відшкодування даних коштів, а тому в позові слід відмовити.

Правова позиція з даного питання, також, відображена у постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року № 522/22780/15-ц, яка має враховуватися судом під час прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 77, 78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» в особі філії - Волинське обласне управління АТ «Ощадбанк» про стягнення незаконно списаних з карткового рахунку коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.11.2019 року.

Суддя Черняк В.В.