Справа № 308/6111/18
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Деметрадзе Т.Р., секретаря судового засідання Струтинська Н.Ю., за участю боржника ОСОБА_1, представника стягувача ОСОБА_2, головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС Головного ТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС Головного ТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою на дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС Головного ТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3

Скарга мотивована тим, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2016 р. по справі №308/13696/1 5-ц збільшені позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Орган опіки та піклування Ужгородської райдержадміністрації про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначення порядку зустрічей та спілкування з дитиною - задоволено частково, та зобов'язано ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у спілкуванні з дитиною ОСОБА_6.

Цим же рішенням визначено способи участі ОСОБА_4 у спілкуванні та вихованні сина, встановлений час для побачень, спілкування та спільного відпочинку.

Зазначає, що на виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2016 р. по справі №308/13696/15-ц видано виконавчий лист від 21.10.2016 р. №308/13696/15-ц та постановою головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 від 28.11.2016 року за заявою стягувана ОСОБА_4 за даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження №52992506.

Згідно постанови головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 08.12.2016 р. ВП №52992506, у звязку із заявою стягувача ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа від 05.12.2016 р., так як йому перешкоди у зустрічах із дитиною не вчиняються, виконавчий документ від 21.10.2016 р. та авансовий внесок у розмірі 1450,00 грн. повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення та в постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно предявлений для виконання в строк до 08.03.2017 р.

Проте, 22.05.2018 р. їй стало відомо, що постановою головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 від 05.05.2018 р., у звязку із заявою ОСОБА_4 про примусове виконання відкрито виконавче провадження №56327387 з виконання виконавчого листа №308/13696/15-ц від 21.10.2016 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. Водночас зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 7446 гривень.

Вважає, що виконує рішення суду від 08.08.2016 року належним чином, натомість стягувач ОСОБА_4 сам ухиляється від зустрічей з сином та час від часу виїжджає з ним за межі м. Ужгорода, тобто порушує територіальні межі, встановлені у рішенні суду. Зазначає, що дії державного виконавця по прийняттю постанови про відкриття виконавчого провадження №56327387 з виконання виконавчого листа №308/13696/15-ц від 21.10.2016 р. та постанова є незаконними, стягнення з неї виконавчого збору у розмірі 7446 гривень є безпідставним, оскільки рішення суду нею виконується належним чином, стягувач повторно предявив для виконання виконавчий документ з пропуском встановленого строку та зазначає, що стягувач сам не прибував на побачення з дитиною, тобто ухилявся від виконання рішення суду.

На підставі наведеного, просить визнати незаконними дії головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 по відкриттю виконавчого провадження №56327387, скасувати постанову головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 від 05.05.2018 р. про відкриття виконавчого провадження №56327387 з примусового виконання виконавчого листа №308/1 3696/15-ц від 21.10.2016 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, та зобовязати головного державного виконавця Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_3 прийняти постанову про повернення виконавчого документу стягувану - виконавчого листа №308/13696/15-ц від 21.10.2016 р., виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області.

Боржник ОСОБА_1 у судовому засіданні вимоги скарги підтримала у повному обсязі, дала пояснення, аналогічні викладені у ній, звернула увагу суду на те, що добровільно виконує рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2016 року, натомість ОСОБА_4 сам інколи ухиляється від зустрічей з сином та час від часу виїжджає з ним за межі м. Ужгорода.

Представник стягувача ОСОБА_2 у судовому засіданні просив у задоволенні скарги відмовити та вказав, що між стягувачем та боржником склалися неприязні відносини, ОСОБА_1 добровільно рішення суду від 08.08.2016 року не виконувала, у звязку з чим ОСОБА_4 був змушений повторно предявити виконавчий документ до ДВС для примусово виконання рішення суду.

Державний виконавець Ужгородського РВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3 у судовому засіданні також заперечив щодо задоволення скарги, надав матеріали виконавчого провадження та пояснив, що діяв в межах повноважень, наданих йому ЗУ «Про виконавче провадження», а тому прийняті ним рішення є законними та обгрунтованими.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність та допустимість кожного доказу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід'ємною частиною правосуддя. Статтею 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Судом встановлено, що на виконанні Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області знаходилось виконавче провадження № №52992506 по виконанню виконавчого листа, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області від 21.10.2016 року по справі № 308/13696/15-ц, який згідно постанови державного виконавця від 08.12.2016 року був повернутий на підставі заяви стягувача у звязку із тим, що боржником не вчиняються перешкоди у зустрічах із дитиною.

Разом з тим, у звязку із подальшим неналежним виконанням боржником рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.08.2016 року, ОСОБА_4 повторно звернувся із заявою про примусове виконання рішення. Доказів належного виконання вищевказаного рішення боржником надано не було.

За приписами ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обовязок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Постановою головного державного виконавця від 05.05.2018 року було відкрито виконавче провадження №56327387 з виконання виконавчого листа №308/13696/15-ц від 21.10.2016 року, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області та стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 7446 гривень. Вказану постанову боржник ОСОБА_1 отримала 22.05.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до вимог ч.ч. 1,2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Як вбачається з актів державного виконавця від 23.05.2018 року, останнім на виконання вимог ч.2 ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження» було здійснено перевірку боржника щодо виконання рішення суду, в ході проведення якої встановлено факт належного виконання рішення. Однак, такі дії щодо добровільного виконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження не є доказом того, що боржник добровільно виконувала рішення до відкриття виконавчого провадження.

Разом з тим, твердження боржника щодо порушення стягувачем рішення Ужгородського міськраойнного суду Закарпатської області від 08.08.2016 року, зокрема, щодо вивезення дитини за межі території, встановленої рішенням, а саме до комплексу «Золота гора» в с. Барвінок, є безпідставним, так як даний комплекс є місцем відпочинку, тобто останній створював умови для фізичного розвитку та духовного відпочинку дитини.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, виходячи із принципів розумності та справедливості, зважаючи на те, що заявником не представлено суду жодних доказів щодо підставності своїх вимог, натомість такі його доводи знайшли своє обєктивне спростування доводами державного виконавця та представника стягувача, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

З огляду на викладене приходжу до висновку, що у задоволення скарги слід відмовити.

Керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-260, 353, 354, 447-451 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії, бездіяльність та рішення головного державного виконавця Ужгородського РВ ДВС Головного ТУЮ у Закарпатській області ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Повний текст ухвали складено 10 січня 2019 року.

Апеляційна скарга на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області подається протягом пятнадцяти днів з дня її отримання до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Т.Р. Деметрадзе