РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/4230/19

пр. № 2/759/3877/19

14 листопада 2019 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Слепець Є.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення та встановлення порядку користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якому просять вселити їх, а саме ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1 , обгрунтовуючи вимоги тим, що вони разом з відповідачами є співвласниками вищезазначеної квартири, тоді як такі чинять їм відповідні перешкоди у користуванні та проживанні в ній, зокрема не впускають в квартиру, відмовляються надати ключі від квартири. Просять позивачі у позові також визначити порядок користування такою квартирою між усіма співвласниками, зокремавиділити у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату площею 10.3 кв.м., залишити в користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 16,9 кв.м, а решту приміщень: коридор 5,5 кв.м., кухню 5,9 к.м., ванну кімнату 2,1 кв.м., , вбиральню 1,1 кв.м., комору 1,1 кв.м. залишити в загальному користуванні.

Ухвалою суду від 15.03.2019р. відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, в подальшому надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце проведення судового розгляду повідомлялися належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень. Відзиву на позовну заяву не направляли. Також не подавали клопотань про відкладення судового розгляду, у зв`язку з чим, з урахуванням позиції представника позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Вислухавши пояснення з"явившихся до суду сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки Святошинської районної у м. Києві ради від 15.01.2004р. квартира АДРЕСА_1 приватизована на ім`я: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 згідно розпорядження № 87 від 1994.

За даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності зареєстрований за: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською райдержадміністрацією м. Києва 26.01.1994 на кв. АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ф-3 від 14.01.2004р. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Крім того, згідно наданих суду доказів вбачається, що 29.03.1996р. ОСОБА_1 уклала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про укладення шлюбу. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_1 .

25.02.2010р. ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Прізвище дружини після одруження ОСОБА_2 .

Отже, згідно вище встановлених обставин вбачається, що співвласниками квартири АДРЕСА_1 є відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Встановлено у судовому засіданні і те, що ОСОБА_5 , яка згідно даних реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» є також співвласником цієї квартири - померла у 1994 році, що підтверджується листом Відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м.Києві від 24.10.2019 року.

Відповідно до поверхового плану квартира АДРЕСА_1 складається з двох кімнат: площею 10.3 кв.м. та 16,9 кв.м. також має коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та комору.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

За правилами ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності.

Отже, оскільки між сторонами існують певні конфлікти щодо користування цієї квартирою, тому такі підлягають вирішенню в судовому порядку.

Вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю (житловим будинком) шляхом вселення предметом доказування є наявність права на житло, сторона позивачів це довела, надавши відомості за даними реєстрових книг КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про власників спірної квартири. Також, в судовому засіданні встановлено відсутність між позивачами і відповідачами договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов`язально-правовими засобом.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню, зокрема позивачі підлягають всленню в квартиру співвласниками якої вони є, а саме АДРЕСА_1 . Крім того, суд вважає за можливе встановити порядок користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату площею 10.3 кв.м., а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 16,9 кв.м, залишивши в загальному користуванні сторін решту приміщень: коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та комору.

В даному випадку суд враховує і те, що відповідачі є одного полу, так само як і позивачі, що також вказує на можливість їх спільного проживання в одній кімнаті та відсутність іншого способу розподілу користування спірною квартирою з огляду на її технічні характеристики.

Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір пропорційно до заявлених вимог.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 116, 150, 156 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 319, 358, 383, 404, 405 ЦК України, ст. ст. ст. ст. 6-13, 18,19, 71-81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 284, 354, 355, 358, 391 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про вселення та встановлення порядку користування квартирою, задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в приміщення квартири АДРЕСА_1 .

Встановити порядок користування жилим приміщення в квартирі АДРЕСА_1 виділивши у користування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кімнату площею 10.3 кв.м., а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кімнату площею 16,9 кв.м, залишивши в загальному користуванні решту приміщень: коридор, кухню, ванну кімнату, вбиральню та комору.

Стягнути з ОСОБА_3 , що проживає за адресо АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 понесені судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , що проживає за адресо АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 понесені судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 ,що проживає за адресо АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 понесені судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 ,що проживає за адресо АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_6 понесені судові витрати у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , що проживає за адресо АДРЕСА_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , що проживає за адресо АДРЕСА_1 на користь Держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Киїівсьакого апеляційного суду через Святошинський районний суд шляхом подання в 30-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги.

Суддя Коваль О.А.