Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 641/6215/15-ц

провадження № 61-16594св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач 1 - акціонерне товариство «Харківська муніципальна страхова компанія»,

відповідач 2 - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова в складі судді Ященко С. О. від 17 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області в складі колегії суддів: Кружиліної О. А., Кіся П. В., Хорошевського О. М. від 05 квітня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Харківська муніципальна страхова компанія» (далі - ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія»), ОСОБА_2 , в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просив: стягнути з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на його користь суму страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 10 491,29, суму страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності у розмірі 13 764 грн, неотримані доходи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 2 844,40 грн, суму страхового відшкодування за шкоду, пов`язану з лікуванням у розмірі 2 404,77 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду, завдану злочином, у розмірі 53 549,14 грн та у рахунок відшкодування моральної шкоди 95 000 грн; стягнути солідарно з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» та ОСОБА_2 на користь позивача вартість евакуатора для транспортування автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 450 грн, вартість експертних досліджень у розмірі 2 550,60 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25 січня 2013 року на 501 км+ 500 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський» сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген Пассат» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «ВАЗ-21061», державний номерний знакНОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу завдано майнову шкоду, яка згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 13017 від 20 січня 2014 року визначається ринковою вартістю транспортного засобу на момент його ушкодження, а саме 7 566,00 дол. США. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів серії АВ № 4974191, страховик - ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія». Позивачем також було понесено витрати на лікування у розмірі 11 549,95 грн, на евакуацію автомобіля з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 450 грн та на експертне дослідження транспортного засобу у розмірі 2 550,60 грн. Відповідач ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» тільки частково відшкодував шкоду, пов`язану з лікуванням, у розмірі 9 145,18 грн. Окрім того, в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач втратив працездатність, страхове відшкодування, пов`язане зі стійкою втратою працездатності складає 13 764 грн, не отримані доходи у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності складають 2 844,40 грн не відшкодовані страховиком витрати на лікування складають 2 404,77 грн. Крім того, позивач вважає, що моральна шкода у розмірі 5 000 грн підлягає відшкодовуванню ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» та у розмірі 95 000 грн відповідачем ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 5 082,39 грн, страхове відшкодування в сумі неотриманого доходу в зв`язку з втратою працездатності у розмірі 2 844,40 грн, витати на лікування у розмірі 1 486,57 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн, витрати з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 450 грн, а всього 14 863,36 грн. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, заподіяну злочином, у розмірі 12 345,40 грн, у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, у розмірі 3 000 грн, витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 705,60 грн, а всього 16 051 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди у розмірі 5 082,39 грн з ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» та у розмірі 12 345,40 грн зі ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з положень статей 22, 29, 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та висновку судової автотоварознавчої експертизи № 12743 від 30 липня 2016 року, згідно з якою вартість технічно справних складників автомобіля марки «Фольксваген Пассат» державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням її зносу на момент дорожньо-транспортної пригоди 25 січня 2013 року та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу становить 11 345,40 грн. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення зі страховика суми страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності у розмірі 13 764 грн, суд виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру доходів, які не отримані ним у результаті втрати працездатності, а також відсутні докази працевлаштування позивача станом на 25 січня 2013 року. Також місцевий суд, виходив із того, що при визначенні розміру витрат на лікування, виходячи з тих обставин, що при обчисленні страхового відшкодування відповідачем враховано всі призначення лікарів, які вказані у відповідних медичних документах та листах лікарні. Придбання решти лікарських засобів не підтверджена відповідними призначеннями лікарів, а тому відсутні підстави для їх відшкодування. Судом першої інстанції визначено, що позивачу завдано моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому вона підлягає відшкодуванню позивачами.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05 грудня 2016 року зобов`язано ОСОБА_1 після відшкодування йому шкоди передати ОСОБА_2 пошкоджений автомобіль.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року змінено. Збільшено суму моральної шкоди, заподіяної злочином, яка підлягає стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 15 000 грн. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду, взяв до уваги конкретні обставини по справі, моральні страждання ОСОБА_1 , якому внаслідок ДТП було ампутовано 1 плесневу кістку та 1 палець правої стопи, вважав за необхідне змінити рішення суду, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, на користь позивача з 3 000 грн д 15 000 грн. У решті вимог апеляційний суд, погодився з висновками місцевого суду, зазначивши при цьому, що вважає їх законними та обґрунтованими.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи касаційної скарги

У травні 2017 року ОСОБА_1 подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив вказані судові рішення змінити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій неправильно визначено розмір майнової та моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідачів на його користь.

Узагальнені доводи заперечення на касаційну скаргу

У липні 2017 року від ПАТ «Харківська муніципальна компанія» надійшли на адресу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у яких заявник просить касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначає, що оскаржувані судові рішення постановлено судами попередніх інстанцій з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для їх скасування, з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 травня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі і витребувано цивільну справу № 641/6215/15-ц з Комінтернівського районного суду м. Харкова.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Зазначену справу передано до Верховного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 червня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія», ОСОБА_2 призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суд установив, що 25 січня 2013 року на 501 км.+500 м автодороги «Київ-Харків-Довжанський» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «ВАЗ-21061, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 26 січня 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено покарання. Зазначені обставини в силу статті 61 ЦПК України 2004 року при розгляді зазначеної справи не доказуються.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження та знаходився на лікуванні, у зв`язку і чим позивачем понесено витрати на діагностику, лікування та реабілітацію.

Так, у відповідності до висновку експерта від 12 травня 2014 року, складеного при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_2 , у ОСОБА_1 у зв`язку з подіями 25 січня 2013 року мали місце такі тілесні ушкодження: відкритий (3-В тип) осколковий перелом медіальної клиноподібної кістки зі зміщенням фрагментів, повним вивихом 1 плесневої кістки і основної фаланги 1 пальця правої стопи, відкритий осколковий перелом 2,3 плеснових кісток зі зміщенням фрагментів, закритий уламковий перелом 4,5 плесневих кісток зі зміщенням фрагментів; закритий перелом верхньої третини лівої малогомілкової кістки без зміщення фрагментів; пошкодження обох менісків лівого колінного суглоба, пошкодження передньої хрестоподібної зв`язки лівого колінного суглоба.

У зв`язку з вищевказаними ушкодженнями ОСОБА_1 в умовах спеціалізованого стаціонару були проведені хірургічні операції: первинна хірургічна обробка забитих ран, відкритих переломів кісток стопи, металлоостеосинтез (МОС) спицями Кіршнера, аутодермопластика дефекту шкірних покривів правої стопи, некректомія некротизованих мяких тканин, некректомія 1-й плесневої кістки 1 пальця правої стопи.

За ступенем тяжкості наслідки травми лівої стопи - це тяжкі тілесні ушкодження; за ступенем тяжкості наслідки травми лівого колінного суглоба - це середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Позивачем додані копії чеків про придбання лікарських засобів та квитанція про оплату МРТ колінного суглоба на загальну суму 11 549,95 грн.

Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача завдано механічні пошкодження.

Як убачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 13017 від 20 січня 2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує ринкову вартість КТЗ на момент його пошкодження, а тому відновлювати автомобіль є економічно недоцільним.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Харківська муніципальна страхова компанія» згідно полісу АВ/4974191, за яким ліміт відповідальності страховика на одного потерпілого становить: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю 100 000 грн, за шкоду, заподіяну майну - 50 000 грн, франшиза - 1 000 грн.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного в повній мірі не відповідає.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Відповідно до статті 3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до пункту 22. 1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що відновлювальний ремонт автомобіля марки «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 є недоцільним, та, оскільки сторони не заперечували проти визнання транспортного засобу фізично знищеним, дійшов висновку про наявність підстав для відшкодування позивачу ринкової вартості пошкодженого автомобіля, встановленої до дорожньо-транспортної пригоди, в межах ліміту відповідальності страховика. При цьому, враховуючи, що при розгляді справи проведено судову автотоварознавчу експертизу № 12743 від 30 липня 2016 року, згідно якої вартість технічно справних складників автомобіля марки «Фольксваген Пассат», державний номер НОМЕР_1 , з урахуванням їх зносу на момент дорожньо-транспортної пригоди 25 січня 2013 року та з відніманням вартості робіт з їх демонтажу становить 11 345,40 грн, суди обґрунтовано вважали за доцільне для визначення розміру вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди прийняти до уваги саме висновок судової експертизи, а не письмові докази, якими є розрахунок визначення вартості технічно справних складових частин автомобіля, складений аварійним комісаром 06 квітня 2015 року, та висновок експертного дослідження № 8832 від 25 вересня 2015 року.

Також є правильними висновки судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позовних вимог про стягнення з страховика суми страхового відшкодування, пов`язаного зі стійкою втратою працездатності у розмірі 13 764 грн, оскільки позивачем у розумінні статей 58, 59 ЦПК України 2004 року не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру доходів, які не отримані ним у результаті втрати працездатності, а також відсутні докази працевлаштування позивача станом на 25 січня 2013 року.

Обґрунтованими є висновки судами попередніх інстанцій про те, що при визначенні розміру витрат на лікування, виходячи з тих обставин, що при обчисленні страхового відшкодування відповідачем враховано всі призначення лікарів, які вказані у відповідних медичних документах. Придбання решти лікарських засобів не підтверджено відповідними документами.

Також позивач просив суд відшкодувати, завдану йому моральну шкоду, заподіяну йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Так, апеляційний суд, вважав за можливе змінити рішення суду першої інстанції, збільшивши розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 , винного у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, на користь позивача з 3 000 грн до 15 000 грн.

Однак, колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що визначений апеляційним судом розмір моральної шкоди є заниженим з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з частиною першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Апеляційний суд, задовольняючи позовні вимоги частково, не навів мотивів, що свідчили б про безпідставність суми заявленого позивачем відшкодування. Хоча у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

Колегія суддів суду касаційної інстанції бере до уваги встановлені судами першої й апеляційної інстанцій обставини, зокрема, стосовно характеру отриманих позивачем тілесних ушкоджень середнього та тяжкого ступеню, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті.

Апеляційний суд вважав за необхідне задовольнити позовну вимогу у розмірі меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навів мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Колегія судів суду касаційної інстанції з урахуванням встановлених судами першої й апеляційної інстанцій фактичних обставин завдання позивачеві моральної шкоди вважає, що розумним, виваженим і справедливим у його ситуації буде стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди у сумі

95 000 грн.

З урахуванням наведеного пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України, суд касаційної інстанції змінює рішення суду апеляційної інстанції і ухвалює нове, яким збільшує розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 на користь позивача.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 409, 412 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 05 квітня 2017 року змінити.

Збільшити суму моральної шкоди, заподіяної злочином, яка підлягає стягненню зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 до 95 000 грн.

У решті судові рішення залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасовані рішення судів попередніх інстанцій втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун