"16" серпня 2019 р.
Ленінський районний суд м. Харкова
16 серпня 2019р. Справа №642/3187/19 Провадження №2/642/177/19
Суд у складі: Головуючого судді Секретаря Євтіфієв В.М.; Пшенична Т.М.;
За відсутності позивача ОСОБА_1 , яка заявила про розгляд справи за її відсутності, відповідача ОСОБА_2 , повідомленного про день та час розгляду справи, третя особа ОСОБА_3 , яка заявила про розгляд справи за її відсутності;
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи втративши право користування житловим приміщенням, -
Позивач заявляє позовні вимоги, а саме: Визнати ОСОБА_2 особою яка втратила право користування привішенням, а саме: 52/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
В мотивуванні змісту позовних вимог позивач вказав, позивач є власником квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 належить 52/100 (п`ятдесят дві сотих) частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Співвласницею даного житлового будинку є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 якій належить 48/100.
У відповідності до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 18.03.2019 в житловому будинку АДРЕСА_1 станом на 18.03.2019 зареєстровано 3 особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані на 48/100 частинах даного житлового будинку, які належать ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 зареєстрований на 52/100 частинах будинку, які належать ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 в вищезазначеній частині житлового будинку не проживає з 2016 року, особистих речей не має, витрати по утриманню та оплаті комунальних платежів не несе. Місцезнаходження ОСОБА_2 позивачці невідомо.
Факт не проживання ОСОБА_2 , зокрема, й підтверджує попередня власниця 52/100 частин даного житлового будинку - ОСОБА_5 , яка володіла даною частиною будинку з 13.05.2016.
З вини ОСОБА_2 ОСОБА_1 позбавлена можливості провести перереєстрацію своєї частки житлового будинку на своє ім`я, сплачувати комунальні платежі, в повній мірі реалізовувати всі права власника та виконувати обов`язки, а також позбавлена можливості оформити субсидію на належну їй частину житлового будинку.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюються протягом семи днів на підстави заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права на користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Крім того, як зазначено у п. 34 Постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" від 07.02.2014 р., усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71,72, 116, 156 ЖК УРСР: стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання.
Тому позивачка заявляє позовні вимоги.
Відповідач відзиву стосовно позовних вимог не надав.
Позивач на позові наполягав, що вказала в заяві в наданої суду, що визнала третя особа зазначивши в заяві наданою суду..
На підставі досліджених доказів, судом встановлено наступні факти та обставини:
позивач є власником квартири АДРЕСА_2 . Відповідно до договору купівлі-продажу частки житлового будинку від 06 березня 2019 року ОСОБА_1 належить 52/100 (п`ятдесят дві сотих) частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Співвласницею даного житлового будинку є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 якій належить 48/100.
У відповідності до Інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 18.03.2019 в житловому будинку АДРЕСА_1 станом на 18.03.2019 зареєстровано 3 особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані на 48/100 частинах даного житлового будинку, які належать ОСОБА_3 .
ОСОБА_2 зареєстрований на 52/100 частинах будинку, які належать ОСОБА_1 .
ОСОБА_2 в вищезазначеній частині житлового будинку не проживає з 2016 року, особистих речей не має, витрати по утриманню та оплаті комунальних платежів не несе. Місцезнаходження ОСОБА_2 позивачці невідомо.
Факт не проживання ОСОБА_2 , зокрема, й підтверджує попередня власниця 52/100 частин даного житлового будинку - ОСОБА_5 , яка володіла даною частиною будинку з 13.05.2016.
З вини ОСОБА_2 ОСОБА_1 позбавлена можливості провести перереєстрацію своєї частки житлового будинку на своє ім`я, сплачувати комунальні платежі, в повній мірі реалізовувати всі права власника та виконувати обов`язки, а також позбавлена можливості оформити субсидію на належну їй частину житлового будинку.
Дослідивши і оцінивши в сукупності докази матеріалів справи, суд вважає:
Частиною 1 статті 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно статті 391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Виходячи із порівняльного аналізу статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 64, 150. 156 ЖК УРСР. слід дійти висновку, що положення статей 383. 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру від будь-яких осіб, у тому числі і тих, які не є і не були членами його сім`ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 64, 150. 156 ЖК УРСР регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16).
За змістом частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Тому, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням є належним способом захисту мої порушених прав.
Отже, заявлені позовні вимоги в частині визнання особи втративши право користування житловим приміщенням обґрунтовані допустимими доказами, та відповідають вимогам вказаного закону.
Керуючись ст.11, 15, 62, 81, 169, 203, 213, 215, 223. 226, 263, 265, 282-284, 289, ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання особи втративши право користування житловим приміщенням, задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 особою яка втратила право користування привішенням, а саме: 52/100 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 768грн. 40 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом який його ухвалив, за письмовою заявою ОСОБА_2 , про перегляд заочного рішення, яка повинна бути подана до Ленінського районного суду м.Харкова, протягом 30ти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі Апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського Апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.М.Євтіфієв