Постанова

Іменем України

18 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 761/14284/18

провадження № 61-47867св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальний поліс»,

третя особа - Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція»,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальний поліс» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року у складі судді Макаренко І. О. та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Приходька К. П., Таргоній Д. О., Ігнатченко Н. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальний поліс» (далі - ПрАТ «СК «Універсальний поліс», Товариство), третя особа - Відокремлений підрозділ Національного університету біоресурсів і природокористування України «Боярська лісова дослідна станція» (далі - ВП НУБіП «Боярська ЛДС», Підрозділ), про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що 18 квітня 2017 року між ВП НУБіП «Боярська ЛДС» та ПрАТ «СК «Універсальний поліс» було укладено договір особистого обов`язкового страхування працівників відомчої та місцевої пожежної охорони членів добровільних пожежних дружин (команд) № 41/1062, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованих осіб, зазначених у списку, що є додатком 1 до договору, зокрема ОСОБА_2 . 05 травня 2017 року сталася лісова пожежа в молоднику (порода сосна) у кварталі 14 відділу 13 Боярського лісництва. Під час здійснення заходів з протидії пожежі (створення мінеральної смуги) тракторист ОСОБА_2 отримав не сумісні з життям опіки тіла, внаслідок чого помер. 24 травня 2017 року вона звернулася до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її сина ОСОБА_2 . Керуючись умовами договору страхування, в листопаді 2017 року вона як спадкоємець застрахованої особи звернулася до відповідача із заявою про страхову виплату, на що отримала письмову відмову. У лютому 2018 року вона повторно звернулася до Товариства з листом-претензією, в якому просила здійснити страхову виплату, на що також отримала письмову відмову. Вважає, що вказані дії відповідача не відповідають умовам договору страхування та суперечать чинному законодавству. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ПрАТ «СК «Універсальний поліс» на свою користь страхову виплату в розмірі 663 000 грн, три проценти річних від простроченої суми - 5 721 грн та інфляційні збитки - 23 205 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року позов задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК Універсальний поліс» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 663 000 грн, три проценти річних в розмірі 5 721 грн та інфляційні збитки в розмірі 23 205 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що договір страхування містить вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті страхових сум, до яких не відноситься відсутність наказу керівництва працівника на ліквідацію наслідків пожежі. Оскільки в порушення умов вказаного договору відповідач не виплатив позивачу страхове відшкодування, то з нього також підлягають стягненню три проценти річних від простроченої суми та інфляційні збитки.

Постановою Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року апеляційну скаргу представника ПрАТ «СК «Універсальний поліс» - адвоката Сидоренка О. О. залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи.

У грудні 2018 року ПрАТ «СК «Універсальний поліс» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Касаційна скарга ПрАТ «СК «Універсальний поліс» мотивована тим, що суди попередніх інстанцій неправильно встановили обставини справи та дали неналежну оцінку доказам. Посилаючись на висновок Комісії, утвореної наказом Головного управління Держпраці в Київській області від 12 травня 2017 року № 89-Р, що викладений в Акті від 19 жовтня 2017 року, суди не врахували, що серед іншого Комісією встановлено, що виконуючи несанкціоновані роботи з оборювання лісової пожежі, ОСОБА_2 порушив підпункт 11.3.3 Правил охорони праці для працівників лісового господарства та лісової промисловості, пункт 3.4 Інструкції з охорони праці «При гасінні лісових пожеж» № 368, пункти 3.3.1, 3.3.2 Інструкції з охорони праці для тракториста № 284. Тракторист повинен виконувати тільки ту роботу, яка доручена керівником та по якій він проінструктований, а однією з вимог безпеки перед початком роботи для тракториста є одержання завдання від керівника робіт. Тобто мета знаходження трактора з плугом ПКЛ-70 на місці лісової пожежі - це здійснення запобігання розповсюдженню лісової пожежі під керівництвом лісничого. Оскільки локалізація пожежі здійснювалася ОСОБА_2 самовільно, то подію не можна класифікувати як страховий випадок.

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 подала заперечення на касаційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, посилаючись на те, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням всіх фактичних обставин справи.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду міста Києва.

29 січня 2019 року справа № 761/14284/18 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Судами встановлено, що 18 квітня 2017 року між ВП НУБіП «Боярська ЛДС» та ПрАТ «СК «Універсальний поліс» було укладено договір особистого обов`язкового страхування працівників відомчої та місцевої пожежної охорони членів добровільних пожежних дружин (команд) № 41/1062 (далі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованих осіб, зазначених у списку, що є додатком 1 до договору.

Згідно з додатком 1 до договору страхування ОСОБА_2 є застрахованою особою, страхова сума становить 663 000 грн.

Для забезпечення оперативних дій з локалізації та ліквідації лісових пожеж наказом ВП НУБіП «Боярська ЛДС» від 20 березня 2017 року № 38-О було створено пожежні підрозділи добровільно пожежної охорони - пожежні команди підрозділу Боярське лісництво, до складу якого входив ОСОБА_2 - пожежник-рятувальник, тракторист.

05 травня 2017 року сталася лісова пожежа в молоднику (порода сосна) у кварталі 14 відділу 13 Боярського лісництва. Під час оборювання (створення мінеральної смуги) лісової пожежі тракторист ОСОБА_2 потрапив у небезпечну зону сильного задимлення, що спричинило нульову видимість. Під час переміщення в такій ситуації трактор переднім колесом заїхав на дерево та зупинився з подальшим блокуванням дверей кабіни, у зв`язку з чим ОСОБА_2 отримав опіки тіла. Безпосередні свідки нещасного випадку відсутні. ОСОБА_2 виконував несанкціоновані роботи з оборювання (створення мінеральної смуги) лісової пожежі.

Від отриманих опіків (приблизно 85 % поверхні тіла) ОСОБА_2 помер, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 11 травня 2017 року № 1160.

Комісією, утвореною наказом Головного управління Держпраці у Київській області від 12 травня 2017 року № 89-Р, було проведено спеціальне розслідування нещасного випадку та встановлено, що вказаний випадок трапився з трактористом ВП НУБіП України «Боярська ЛДС» ОСОБА_2 при виконанні ним трудових обов`язків, у робочий час. Працівник виконував несанкціоновані роботи з оборювання (створення мінеральної смуги) лісової пожежі.

За результатами розслідування спеціальною комісією було визнано нещасний випадок, який стався з ОСОБА_2 , таким, що пов`язаний з виробництвом, про що складено акт за формою Н-2 від 24 жовтня 2017 року.

24 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, що залишилася після смерті її сина ОСОБА_2 .

Керуючись умовами договору страхування, в листопаді 2017 року ОСОБА_1 як спадкоємець застрахованої особи звернулася до ПрАТ «СК «Універсальний поліс» із заявою про страхову виплату, на що отримала письмову відмову, мотивовану тим, що дії тракториста ОСОБА_2 щодо створення мінеральної смуги є несанкціонованими, а функції з гасіння пожежі чи ліквідації наслідків пожежі він міг виконувати лише за наказом керівництва, якого не було.

У лютому 2018 року позивач повторно звернулася до Товариства з листом-претензією, в якому просила здійснити страхову виплату, на що також отримала письмову відмову.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 1 частини першої статті 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування).

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 Договору страхування передбачено, що страховими випадками, зокрема є: загибель або смерть застрахованої особи, що настала під час ліквідації пожежі або наслідків аварії застрахованою особою, яка виконувала свої обов`язки згідно з наказом або дорученням.

У разі загибелі або смерті застрахованого його спадкоємцям виплачується 100 процентів страхової суми у розмірі 663 000 грн (пункт 5.3 Договору страхування).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 26 Закону України «Про страхування» підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: 1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України; 2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; 4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; 5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 Договору страхування визначено, що підставою для відмови у виплаті страхових сум є: застрахований надав страховику свідомо неправильну інформацію; страховий випадок стався, коли застрахований перебував у стані алкогольного, наркотичного або токсичного сп`яніння, що документально підтверджується у встановленому законом порядку; страховий випадок стався, внаслідок дій, не пов`язаних із гасінням пожеж чи ліквідацією наслідків аварії.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.

Враховуючи викладене, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки смерть ОСОБА_2 настала під час ліквідації ним пожежі, тобто ця подія передбачена Договором страхування (є страховим випадком).

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалили законні й обґрунтовані судові рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги про те, що дії тракториста ОСОБА_2 щодо створення мінералізованої смуги є несанкціонованими, а функції з гасіння пожежі чи ліквідації її наслідків він міг виконувати лише за наказом керівництва, якого не отримував, не заслуговують на увагу, оскільки Договором страхування не передбачено таких підстав для відмови у страховій виплаті. Нещасний випадок з ОСОБА_2 трапився при виконанні ним трудових обов`язків та пов`язаний з виробництвом, що підтверджується актом спеціальної комісії за формою Н-2 від 24 жовтня 2017 року.

Крім цього, як було зазначено вище, для забезпечення оперативних дій з локалізації та ліквідації лісових пожеж наказом ВП НУБіП «Боярська ЛДС» від 20 березня 2017 року № 38-О було створено пожежні підрозділи добровільно пожежної охорони - пожежні команди у підрозділу Боярське лісництво, до складу якого входив ОСОБА_2 як пожежник-рятувальник, тракторист.

Тобто вказана особа виконувала свої обов`язки на підставі наказу, що відповідає вимогам вищевказаного підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Договору страхування.

Також Договором страхування не передбачено такої підстави для відмови у страховій виплаті як порушення ОСОБА_2 вимог локальних актів ВП НУБіП «Боярська ЛДС».

Обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій на підставі оцінки зібраних доказів, проведеної з дотриманням вимог процесуального закону. Тобто суди дотрималися принципу оцінки доказів, згідно з яким суди на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізують і оцінюють докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів першої та апеляційної інстанцій стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували. В силу вимог вищенаведеної статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати нові обставини та переоцінювати докази.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстави для їх скасування відсутні.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки виконання оскаржуваного рішення місцевого суду було зупинене ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 21 грудня 2018 року, у зв`язку із залишенням цього рішення без змін необхідно поновити його виконання.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальний поліс» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 27 листопада 2018 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 серпня 2018 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. А. Стрільчук

С. О. Карпенко

М. Ю. Тітов