г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2983/18
Номер провадження 2/213/266/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 серпня 2019 року місто Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Алексєєва О.В.,

за участі секретаря судового засідання - Цапенко О.С., Гусарової О.С.,

без участі сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи - Виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу як Орган опіки та піклування, Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання осіб такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням та зобов`язання зняти їх з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищенаведеним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням та зобов`язання зняти їх з реєстраційного обліку, з урахуванням уточнень зазначив, що йому належить квартира

АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі з 2016 року зареєстровані відповідачі, які понад рік без поважних причин в ній не проживають. Відповідач із сином не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в квартирі не має.

Йому відомо, що відповідач разом із сином мешкають у її чоловіка, з яким у неї ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 та останній без його згоди також зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 .

Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 та зобов`язати відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу зняти відповідачів з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, в ході розгляду справи суду пояснив, що відповідач з дитиною не проживають в квартирі

АДРЕСА_1 з березня 2017 року. Відповідач добровільно пішла з квартири до іншого чоловіка. Протягом спільного проживання сварок між ними не виникало. Відповідач приходила до спірної квартири вночі та вибивала двері. Замки він не змінював. Відповідач витрати по утримуванню квартири не несла, ніяких домовленостей між ними не було. Просить позов задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. В ході розгляду справи підтримав позицію позивача. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. В ході розгляду справи заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що за спірну квартиру сплачувала із сімейного бюджету, однак докази не може надати. Зараз мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки з позивачем виникали сварки та він вимагав у неї та дитини знятися з реєстраційного обліку.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову. В ході розгляду справи підтримала позицію відповідача, надала відзив, в якому зазначила, що з відповідачем без реєстрації шлюбу позивач мешкала з 2003 року по березень 2017 року. 30 листопада 2015 року вони придбали за спільні сімейні кошти квартиру АДРЕСА_1 . Позивач добровільно надав згоду на реєстрацію її з дітьми у вказаній квартирі. Зазначила, що відповідач разом із сином з поважних причин не мешкають у спірній квартирі, оскільки позивач постійно вчиняв сварки в присутності дитини, тиснув на відповідача. У спільній квартирі відповідач періодично проживала з позивачем. Із заробітної плати відповідача утримуються кошти для оплати комунальних послуг. Інтересу до спірного майна не втрачала, а намагається вирішити питання щодо поділу спільно набутого майна. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи - виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради

м. Кривого Рогу як Орган опіки та піклування в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Пояснень не надав.

Представник третьої особи - Відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, пояснень не надав.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19 листопада 2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі та постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 березня 2019 року даний позов залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків.

02 квітня 2019 року позивачем надано уточнену позовну заяву в порядку усунення недоліків.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 квітня 2019 року прийнято уточнений позов в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням та зобов`язання зняти їх з реєстраційного обліку, в частині прийняття уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням та зобов`язання зняти його з реєстраційного обліку відмовлено, а також виключено з числа третіх осіб - Службу у справах дітей виконкому Інгулецької районної у місті ради та залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору - виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу як Орган опіки та піклування.

Дослідив письмові докази, вислухав пояснення сторін, їх представників, покази свідків, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30 листопада 2015 року позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1

(а. с. 6).

Як видно із довідки про реєстрацію місця проживання, виданої 10 липня 2019 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до Акту ТОВ «СІТІСЕРВІС» від 18 червня 2018 року у квартирі АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_2 не мешкає (а.с.8).

Відповідно до Акту ТОВ «СІТІСЕРВІС» від 21 березня 2018 року відповідачі мешкають без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.28).

Відповідно заяви про видачу судового наказу та судового наказу, який виданий Софіївським районним судом Дніпропетровської області 21 березня 2018 року про стягнення з позивача на користь відповідача аліментів на утримання дитини адреса відповідача зазначена: АДРЕСА_2 (а.с.71-73).

В матеріалах справи наявна заява відповідача на ім`я міського голови щодо перерахування часткової компенсації у зв`язку із підвищенням тарифів на комунальні послуги на особовий рахунок в АТ «Криворізька теплоцентраль» на оплати послуги опалення за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.138).

Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_5 суду показала, що вона з відповідачем ОСОБА_2 знайома з 2014 року, а з позивачем з 2015 року. Зазначила, що позивач та відповідач винаймали квартиру по АДРЕСА_4 . Зі слів відповідача їй відомо, що сторони мешкали разом 14 років та придбали трикімнатну квартиру, а згодом переїхали до неї. Зазначила, що з 2017 року відповідач виїхала із квартири через постійні сварки із позивачем.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що з 2004 року знайома зі сторонами. З відповідачкою працювала в магазині «Ніка» до 2008 року. Сторони винаймали квартиру по АДРЕСА_4 , а згодом в 2016 році придбали квартиру по АДРЕСА_4 . Вона приходила в гості до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживали однією сім`єю в квартирі по АДРЕСА_4 . Зазначила, що між сторонами постійно виникали сварки та непорозуміння.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що з ОСОБА_2 знайома з листопада 2004 року по 2008 рік, оскільки разом працювали. ОСОБА_2 мешкала разом із ОСОБА_1 однією сім`єю в спільній квартирі. Їй відомо, що позивач їздив на заробітки та коли між ним та ОСОБА_2 виникали сварки, остання йшла мешкати до матері. На даний час відповідач винаймає житло, а позивач проживає по АДРЕСА_4 .

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 та проживали однією сім`єю приблизно з грудня 2016 року. З березня-квітня місяця 2017 року відповідач з дитиною не проживає за вказаною адресою.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, які витікають зі ст. ст. 71, 72 ЖК України.

На підставі ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підтвердження позовних вимог позивачем надана копія позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна набутого у фактичних шлюбних стосунках без державної реєстрації шлюбу (а.с.9-10), однак суд не приймає даний доказ до розгляду, оскільки він не стосується предмету доказування.

Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи, такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно з ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності

Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Європейський суд з прав людини вказує, що «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року). «Втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві…» (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 42, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №490/12384/16-ц зроблено висновок по застосуванню статей 71,72 ЖК, який полягає в тому, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 ЖК строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Той факт, що відповідач поверталась до спірної квартири та те, що між сторонами виникли неприязні стосунки підтверджується поясненнями сторін та показами свідків.

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачка дійсно відсутня в спірній квартирі з березня 2017 року, тобто понад встановлений законом шестимісячний термін. В той же час причини її відсутності суд вважає поважними, оскільки вона не втрачала інтересу до спірної квартири, про що свідчить те, що вона періодично відвідує квартиру, а також те, що не проживання в квартирі обумовлено неприязними стосунками з позивачем, внаслідок чого відповідачка була позбавлена можливості вільно та безперешкодно користуватися спірною квартирою. Вказані обставини не були спростовані відповідними доказами, та вони також не заперечувались позивачем в судовому засіданні.

За таких обставин, суд знаходить, що відповідач ОСОБА_2 з поважних причин не проживає у квартирі АДРЕСА_1 понад 6 місяців.

Що стосується позовних вимог позивача до малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання його такими, що втратив право користуватись житловим приміщенням та зобов`язання зняти його з реєстраційного обліку суд зазначає таке.

Відповідно до частини 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Враховуючи, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідним сином позивача, він має право на користування квартирою за адресою своєї реєстрації нарівні з позивачем.

Як задекларовано у ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумову розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Декларацією прав дитини (ст. 4) визначено, що дитині належить право на відповідне житло, а ст. 3 Конвенції про права дитини зобов`язує в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, судами, першочергову увагу приділяти забезпеченню інтересів дитини.

Нормами частини 4 ст. 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

Отже, дитина була зареєстрована у спірній квартирі, оскільки є сином позивача, дитина, враховуючи її вік, не може надавати суду пояснення і висловлювати свою думку з приводу обирання місця проживання, доказів щодо забезпечення дитини іншим придатним для проживання житлом позивач суду не надав, тому суд вважає, що малолітній відповідач не проживає у спірній квартирі з поважних причин, у зв`язку з чим позов в цій частині також задоволенню не підлягає.

Інші позовні вимоги, а саме про зобов`язання відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу зняти відповідачів з реєстраційного обліку є похідними від основних, тому в їх задоволенні також слід відмовити.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Отже, оцінив кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 128, 141, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу як Орган опіки та піклування, Відділ реєстрації місця проживання громадян виконавчий комітет Інгулецької районної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання осіб такими, що втратили право користуватись житловим приміщенням та зобов`язання зняти їх з реєстраційного обліку - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .

Дата складання повного тексту судового рішення - 12 серпня 2019 року.

Суддя О.В. Алексєєв