Справа № 395/1681/18 Провадження № 2/395/30/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.,

при секретарі Лисенку В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новомиргородська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новомиргородська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач у позовній заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її та вiдповiдача - ОСОБА_4 . На момент її смертi разом iз нею проживав їхній батько - ОСОБА_5 . Крiм того, що вiн вважається таким, що фактично прийняв спадщину (проживаючи разом iз матiр`ю), вiн в строк до 6 мiсяцiв подав до Новомиртородської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_2 (відповідач) проживали окремо i заяв нiяких не подавали.

На той час у власностi матерi був житловий будинок та вклади в банку. Цей спадок i прийняв їхній батько, оформивши на себе будинок та вклади. Потiм будинок вiн подарував позивачу та сестрi по Ѕ частцi будинку, а в подальшому позивач викупила у відповідача Ѕ частку будинку i, таким чином, стала власницею будинку батькiв.

На момент смертi матерi - ОСОБА_4 у неї ще не було на руках Сертифiката на право на земельну частку (пай), вона була лише в списках, що є додатком до Державного акта на право колективної власностi на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько - ОСОБА_7 помер. Так як на момент смертi батька позивач проживала разом iз ним, то вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Вважає, що Свідоцтво про право на спадщину за законом і Державний акт на право приватної власності видані з порушенням закону.

Державний нотаріус не встановив коло спадкоємців, не перевірив наявність права на спадкування майна, яке виявлено після смерті особи і оформив право власності на одного спадкоємця першої черги, яка приховала наявність другого спадкоємця першої черги.

В подальшому неодноразово змінюючи та доповнюючи свої позовні вимоги просила суд визнати недiйсним Свiдоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розмiром 4,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цiєї частки на мiсцевостi, що перебувала в колективнiй власностi КСП «Зоря» - cepiї ABI №960527, від 30.03.2000 року, виданого Новомиргородською державною нотаріальною конторою Новомиргородського району Кiровоградської областi на iм`я ОСОБА_2 пiсля смертi ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати недiйсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на земельну дiлянку площею 3,77 га, розташованої на території Новомиргородської мiської ради Новомиргородського району Кiровоградської області, виданий на iм`я ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Новомиргородської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти даного позову заперечує повністю.

За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі представника нотаріальної конторпи на що інші учасники судового розгляду в судовому засіданні не заперечували.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Вирішуючи заявлений позов, суд застосовує законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та виходить із наступних обставин.

Статтею 524 ЦК України (1963 року) встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Згідно ч.1 ст.529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року мати сторін ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 152 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, вчинений Новомиргородським р/в ЗАГС.

Позивач по справі ОСОБА_8 , та відповідач ОСОБА_9 , являються дочками померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Дані обставини беззаперечно встановленні у ході судового розгляду у справі та сторонами у ході судового розгляду у справі не заперечувалися.

У відповідності до свідоцтва про смерть, актовий запис № 152 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року мати позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 померла.

Після ї смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , грошового вкладу в Новомиргородському відділені Ощадного банку України № 3025 на рахунку № НОМЕР_6 згідно Ощадної книжки та права на земельну частку пай із земельно колективної власності КСП «Зоря», розташованого на території Новомиргородської міської ради Кіровоградської області.

Спадкоємцями першої черги після смерті матері були дочки померлої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх батько ОСОБА_10 Всі спадкоємці першої черги добровільно домовилися, що батько ОСОБА_10 як спадщину приймає Ѕ частину вказаного будинку, а ОСОБА_2 приймає як спадщину від матері земельну ділянку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Зоря». Крім цього, сестра ОСОБА_1 відмовилася від спадщини, мотивуючи тим, що її чоловік вже має земельну ділянку (пай) в КСП «Зоря».

Як вбачається з матеріалів спадкової справи за № 68 після смерті померлої ОСОБА_4 батько сторін ОСОБА_10 28.02.1996 року прийняв спадщину після смерті своєї дружини у вигляді Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та грошовий вклад в Новомиргородському відділені Ощадного банку України № 3025 на рахунку № НОМЕР_6 згідно Ощадної книжки.

Оскільки, на момент оформленя спадщини у спадкоємців був відсутній на руках сертифікат на право на земельну частку пай на ім`я померлої ОСОБА_4 земельна ділянка не успадковувалася.

Суд критично ставиться, що пояснень позивача та її представника про неможливість отримання вказаного сертифікату та відповідно його зберігання у відповідача, що дало їй право на отримання спадщини після смерті їх матері у вигляді права на земельну частку (пай), оскільки як вбачається з пояснень позивачки та свідчень допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , який безпосередньо займався транспортним супроводом та документальним оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_4 всі спадкоємці, а саме дочки, сторони по справі та їх батько ОСОБА_10 знали про наявність складу спадщини у тому числі права померлої ОСОБА_4 на земельну частку в КСП «Зоря», оскільки на той час відповідач отримувала орендну плату за використання земельної ділянки, право на яку належало померлій матері сторін та позивач отримувала орендну плату за земельну ділянку, яка належала її чоловікові та вони спільно її привозили додому від орендаря.

Під час перебування у нотаріуса вони усно домовилися, що батько успадковує будинок та вклад у банку самостійно та дарує по 1/2 частині успадкованого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 дочкам.

ОСОБА_10 подарував дочкам вказане домоволодіння у рівних частках та в подальшому позивач ОСОБА_12 купила у своєї сестри належну їй 1/2 частину вказаного будинку, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 17 листопада 2009 року.

Як вбачається із свідчень свідка ОСОБА_11 після того як стало відомо про виготовлення сертифікату на право на земельну частку пай на ім`я померлої ОСОБА_4 вони з чоловіком померлої ОСОБА_10 , поїхали до Новомиргородської РДА та особисто ОСОБА_10 , як спадкоємцем після своєї дружини було отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої ОСОБА_4 із земель колективної власності КСП «Зоря» Новомиргородської міської ради площею 4,82 умовних кадастрових гектарів датований 17 березня 1998 року, який батько зразуж передав відповідачеві по справі так як остання після смерті матері отримувала орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою, тобто фактично користувалася спадковим майном у вигляді земельної ділянки та в силу ст. ст. 548-548 ЦК України 1963 року фактично прийняла спадщину після смерті матері та вступила в управління та володіння спадком майном у вигляді права на земельну частку (пай).

В подальшому у березні 2000 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_13 , а саме права на земельну частку пай та нотаріус при підтвердженні факту фактичного прийняття відповідачем спадщини після смерті матері та вступу в управління та володіння спадковим майном у вигляді права на земельну частку (пай) та відсутності заяв інших спадкоємців на вияв волі на отримання спадщини видала свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_4 , яка складається з права на земельну частку (пай), розміром 4,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки на місцевості, що перебуває у колективній власності КСП «Зоря», що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_4 , виданого 17 березня 1998 року, що підтверджується спадковою справою за № 68/96.

На пiдставi вказаного свiдоцтва про право на спадщину за законом відповідач отримала Державний акт на право приватної власностi на землю cepiї НОМЕР_5 на земельну дiлянку площею 3,77 гектарiв, розташованої на території Новомиргородської міської ради. Крiм того, її право власностi на вказану земельну дiлянку підтверджується iнформацiєю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власностi на нерухоме майно, Державного реєстру iпотек, єдиного реєстру заборон вiдчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько сторін ОСОБА_10 помер.

Із системного аналізу положень статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР слід дійти висновку, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що батько сторін ОСОБА_10 вчинив будь-які дії відносно спірної земельної ділянки, тобто фактично вступив в управління або володіння цим спадковим майном, оскільки, як встановлено в судовому засіданні з моменту смерті матері сторін ОСОБА_4 спірна земельна ділянка перебувала у користуванні та володінні саме відповідача ОСОБА_2 та саме вона отримувала орендну плату за її оренду, що ні позивачем ні її представником у ході судового розгляду по справі не спростовано.

Таким чином, батько ОСОБА_7 вiдмовився вiд спадщини своєї дружини i крiм того в перiод з 31 серпня 1996 року по 17 жовтня 2005 року (дату смерті), тобто на протязi 10 рокiв, не бажаючи мати у власностi спірне спадкове майно, не звернувся до нотарiуса для отримання свiдоцтва про право на спадщину.

Закон зобов`язує особисто спадкодавця звернутися до нотарiуса за отриманням свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майна. Цю обов`язкову для виконання вимогу позивач не виконала, що підтверджує її згоду, щоб спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) вiд померлої ОСОБА_4 прийняла відповідач - ОСОБА_2 .

Отже, прийняття спадщини, як за заповiтом, так i за законом є правом спадкоємця й залежить виключно вiд його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідно волевиявлення спадкоємця i здiйснення ним певних дiй.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намiр прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачi заяви в нотарiальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Спадкоємець першої черги, позивач ОСОБА_1 , пiсля смертi матерi не прийняла спадщину, оскiльки на момент відкриття спадщини iз спадкодавцем не проживала. ОСОБА_1 також фактично не вступила в управління або володiння спадковим майном, а також в установлений законом строк не звернулася до державної нотарiальної контори з заявою про прийняття спадщини та не ставила питання про продовження строку на прийняття спадщини.

Інші доводи позивача не переконують суд у зворотньому, а тому, виходячи із вищенаведеного, позов є необгрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 141,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новомиргородська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю- відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 27 серпня 2019 року.

копія

Справа № 395/1681/18 Провадження № 2/395/30/2019

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2019 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Забуранного Р.А.,

при секретарі Лисенку В.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новомиргородська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новомиргородська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом.

Позивач у позовній заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати її та вiдповiдача - ОСОБА_4 . На момент її смертi разом iз нею проживав їхній батько - ОСОБА_5 . Крiм того, що вiн вважається таким, що фактично прийняв спадщину (проживаючи разом iз матiр`ю), вiн в строк до 6 мiсяцiв подав до Новомиртородської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. ОСОБА_1 та її сестра ОСОБА_2 (відповідач) проживали окремо i заяв нiяких не подавали.

На той час у власностi матерi був житловий будинок та вклади в банку. Цей спадок i прийняв їхній батько, оформивши на себе будинок та вклади. Потiм будинок вiн подарував позивачу та сестрi по Ѕ частцi будинку, а в подальшому позивач викупила у відповідача Ѕ частку будинку i, таким чином, стала власницею будинку батькiв.

На момент смертi матерi - ОСОБА_4 у неї ще не було на руках Сертифiката на право на земельну частку (пай), вона була лише в списках, що є додатком до Державного акта на право колективної власностi на землю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько - ОСОБА_7 помер. Так як на момент смертi батька позивач проживала разом iз ним, то вважається такою, що фактично прийняла спадщину.

Вважає, що Свідоцтво про право на спадщину за законом і Державний акт на право приватної власності видані з порушенням закону.

Державний нотаріус не встановив коло спадкоємців, не перевірив наявність права на спадкування майна, яке виявлено після смерті особи і оформив право власності на одного спадкоємця першої черги, яка приховала наявність другого спадкоємця першої черги.

В подальшому неодноразово змінюючи та доповнюючи свої позовні вимоги просила суд визнати недiйсним Свiдоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розмiром 4,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цiєї частки на мiсцевостi, що перебувала в колективнiй власностi КСП «Зоря» - cepiї ABI №960527, від 30.03.2000 року, виданого Новомиргородською державною нотаріальною конторою Новомиргородського району Кiровоградської областi на iм`я ОСОБА_2 пiсля смертi ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати недiйсним Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 на земельну дiлянку площею 3,77 га, розташованої на території Новомиргородської мiської ради Новомиргородського району Кiровоградської області, виданий на iм`я ОСОБА_2 .

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач та її представник в судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи Новомиргородської районної державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, до суду надійшла заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти даного позову заперечує повністю.

За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі представника нотаріальної конторпи на що інші учасники судового розгляду в судовому засіданні не заперечували.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року.

Вирішуючи заявлений позов, суд застосовує законодавство, яке діяло на час виникнення спірних правовідносин та виходить із наступних обставин.

Статтею 524 ЦК України (1963 року) встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Згідно ч.1 ст.529 ЦК України (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст.548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК України (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року мати сторін ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 152 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року, вчинений Новомиргородським р/в ЗАГС.

Позивач по справі ОСОБА_8 , та відповідач ОСОБА_9 , являються дочками померлих ОСОБА_4 та ОСОБА_10 .

Дані обставини беззаперечно встановленні у ході судового розгляду у справі та сторонами у ході судового розгляду у справі не заперечувалися.

У відповідності до свідоцтва про смерть, актовий запис № 152 від ІНФОРМАЦІЯ_3 року мати позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 померла.

Після ї смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , грошового вкладу в Новомиргородському відділені Ощадного банку України № 3025 на рахунку № НОМЕР_6 згідно Ощадної книжки та права на земельну частку пай із земельно колективної власності КСП «Зоря», розташованого на території Новомиргородської міської ради Кіровоградської області.

Спадкоємцями першої черги після смерті матері були дочки померлої ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх батько ОСОБА_10 Всі спадкоємці першої черги добровільно домовилися, що батько ОСОБА_10 як спадщину приймає Ѕ частину вказаного будинку, а ОСОБА_2 приймає як спадщину від матері земельну ділянку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Зоря». Крім цього, сестра ОСОБА_1 відмовилася від спадщини, мотивуючи тим, що її чоловік вже має земельну ділянку (пай) в КСП «Зоря».

Як вбачається з матеріалів спадкової справи за № 68 після смерті померлої ОСОБА_4 батько сторін ОСОБА_10 28.02.1996 року прийняв спадщину після смерті своєї дружини у вигляді Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 та грошовий вклад в Новомиргородському відділені Ощадного банку України № 3025 на рахунку № НОМЕР_6 згідно Ощадної книжки.

Оскільки, на момент оформленя спадщини у спадкоємців був відсутній на руках сертифікат на право на земельну частку пай на ім`я померлої ОСОБА_4 земельна ділянка не успадковувалася.

Суд критично ставиться, що пояснень позивача та її представника про неможливість отримання вказаного сертифікату та відповідно його зберігання у відповідача, що дало їй право на отримання спадщини після смерті їх матері у вигляді права на земельну частку (пай), оскільки як вбачається з пояснень позивачки та свідчень допитаного в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 , який безпосередньо займався транспортним супроводом та документальним оформленням спадщини після смерті ОСОБА_4 на момент смерті ОСОБА_4 всі спадкоємці, а саме дочки, сторони по справі та їх батько ОСОБА_10 знали про наявність складу спадщини у тому числі права померлої ОСОБА_4 на земельну частку в КСП «Зоря», оскільки на той час відповідач отримувала орендну плату за використання земельної ділянки, право на яку належало померлій матері сторін та позивач отримувала орендну плату за земельну ділянку, яка належала її чоловікові та вони спільно її привозили додому від орендаря.

Під час перебування у нотаріуса вони усно домовилися, що батько успадковує будинок та вклад у банку самостійно та дарує по 1/2 частині успадкованого будинку, розташованого по АДРЕСА_1 дочкам.

ОСОБА_10 подарував дочкам вказане домоволодіння у рівних частках та в подальшому позивач ОСОБА_12 купила у своєї сестри належну їй 1/2 частину вказаного будинку, що підтверджується копією нотаріально посвідченого договору купівлі продажу від 17 листопада 2009 року.

Як вбачається із свідчень свідка ОСОБА_11 після того як стало відомо про виготовлення сертифікату на право на земельну частку пай на ім`я померлої ОСОБА_4 вони з чоловіком померлої ОСОБА_10 , поїхали до Новомиргородської РДА та особисто ОСОБА_10 , як спадкоємцем після своєї дружини було отримано сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я померлої ОСОБА_4 із земель колективної власності КСП «Зоря» Новомиргородської міської ради площею 4,82 умовних кадастрових гектарів датований 17 березня 1998 року, який батько зразуж передав відповідачеві по справі так як остання після смерті матері отримувала орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою, тобто фактично користувалася спадковим майном у вигляді земельної ділянки та в силу ст. ст. 548-548 ЦК України 1963 року фактично прийняла спадщину після смерті матері та вступила в управління та володіння спадком майном у вигляді права на земельну частку (пай).

В подальшому у березні 2000 року відповідач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_13 , а саме права на земельну частку пай та нотаріус при підтвердженні факту фактичного прийняття відповідачем спадщини після смерті матері та вступу в управління та володіння спадковим майном у вигляді права на земельну частку (пай) та відсутності заяв інших спадкоємців на вияв волі на отримання спадщини видала свідоцтво про право на спадщину на ім`я ОСОБА_2 після смерті її матері ОСОБА_4 , яка складається з права на земельну частку (пай), розміром 4,82 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки на місцевості, що перебуває у колективній власності КСП «Зоря», що належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії НОМЕР_4 , виданого 17 березня 1998 року, що підтверджується спадковою справою за № 68/96.

На пiдставi вказаного свiдоцтва про право на спадщину за законом відповідач отримала Державний акт на право приватної власностi на землю cepiї НОМЕР_5 на земельну дiлянку площею 3,77 гектарiв, розташованої на території Новомиргородської міської ради. Крiм того, її право власностi на вказану земельну дiлянку підтверджується iнформацiєю з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власностi на нерухоме майно, Державного реєстру iпотек, єдиного реєстру заборон вiдчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21.09.2018 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 батько сторін ОСОБА_10 помер.

Із системного аналізу положень статей 548, 549, 554 ЦК Української РСР слід дійти висновку, що для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що батько сторін ОСОБА_10 вчинив будь-які дії відносно спірної земельної ділянки, тобто фактично вступив в управління або володіння цим спадковим майном, оскільки, як встановлено в судовому засіданні з моменту смерті матері сторін ОСОБА_4 спірна земельна ділянка перебувала у користуванні та володінні саме відповідача ОСОБА_2 та саме вона отримувала орендну плату за її оренду, що ні позивачем ні її представником у ході судового розгляду по справі не спростовано.

Таким чином, батько ОСОБА_7 вiдмовився вiд спадщини своєї дружини i крiм того в перiод з 31 серпня 1996 року по 17 жовтня 2005 року (дату смерті), тобто на протязi 10 рокiв, не бажаючи мати у власностi спірне спадкове майно, не звернувся до нотарiуса для отримання свiдоцтва про право на спадщину.

Закон зобов`язує особисто спадкодавця звернутися до нотарiуса за отриманням свiдоцтва про право на спадщину на нерухоме майна. Цю обов`язкову для виконання вимогу позивач не виконала, що підтверджує її згоду, щоб спадщину у вигляді права на земельну частку (пай) вiд померлої ОСОБА_4 прийняла відповідач - ОСОБА_2 .

Отже, прийняття спадщини, як за заповiтом, так i за законом є правом спадкоємця й залежить виключно вiд його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідно волевиявлення спадкоємця i здiйснення ним певних дiй.

Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намiр прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачi заяви в нотарiальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.

Спадкоємець першої черги, позивач ОСОБА_1 , пiсля смертi матерi не прийняла спадщину, оскiльки на момент відкриття спадщини iз спадкодавцем не проживала. ОСОБА_1 також фактично не вступила в управління або володiння спадковим майном, а також в установлений законом строк не звернулася до державної нотарiальної контори з заявою про прийняття спадщини та не ставила питання про продовження строку на прийняття спадщини.

Інші доводи позивача не переконують суд у зворотньому, а тому, виходячи із вищенаведеного, позов є необгрунтованим, а тому задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою у позові судові витрати згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 141,258,259,263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Новомиргородська районна державна нотаріальна контора Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю- відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний

Повний текст судового рішення виготовлений 27 серпня 2019 року.