КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Шахової О.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва про відмову в забезпеченні позову, постановлену суддею Пономаренко Н.В. 16 вересня 2019 року, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договорами позики,

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договорами позики.

Одночасно із позовом, позивач ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, зокрема: земельну ділянку площею 0,21 га, кадастровий номер: :12:019:0053, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 приватним нотаріусом Обухівського району міста Києва 27.02.2016; квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 08.01.02; гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна:37138564, загальною площею 87,40 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 07.06.2012; будівлю котеджу № 7 загальною площею 65,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 103, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 576 від 19.05.15р.; транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser» 2004 року випуску, об?єм двигуна: 4664, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2019 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на гараж, гаражний бокс за адресою: АДРЕСА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна:37138564, загальною площею 87,40 кв.м.

Накладено арешт на будівлю котеджу №7 загальною площею 65,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 103.

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

30.08.2019 до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,21 га, кадастровий номер: :12:019:0053, цільове призначння: для індивідуального садівництва, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 приватним нотаріусом Обухівського району міста Києва 27.02.2016; квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 08.01.02; транспортний засіб - автомобіль марки «ТOYOTA» модель «LANDCRUISER100», чорного кольору, 2004 року випуску, VIN - код: НОМЕР_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕВ-1 УДАІ в місті Києві 25.11.10, державний номерний знак НОМЕР_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договорами позики відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала була винесена з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що отримавши ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2019 про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, позивач вчинив усі залежні від нього дії направлені на отримання доказів про належність відповідачеві земельної ділянки, квартири та транспортного засобу, так як ціна позову, який розглядається в рамках даної справи, становить 7 120 207,19 гривень, а арештованого судом майна недостатньо для задоволення в майбутньому вимог стягувача за можливим рішенням суду.

Зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову, які заявник просить застосувати, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника при виконанні рішення суду.

Позивач в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав, що викладені в ній.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, що не з`явились.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що вказанів заяві про забезпечення позову заходи вже були предметом судового розгляду, про що зазначено в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2019 та в їх задоволенні було відмовлено.

Проте, колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає обставинам справи, виходячи з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив:

1. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 245 845 Євро, що на день подачі позову еквівалентно 7 070 207, 19 гривень та 50 000,00 грн заборгованості за договором позики від 21.06.2019;

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Крім того, позивачем було подано заяву про забезпечення позову, в якій ОСОБА_1 просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, зокрема: земельну ділянку площею 0,21 га, кадастровий номер: :12:019:0053, цільове призначення: для індивідуального садівництва, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 приватним нотаріусом Обухівського району міста Києва 27.02.2016; квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 08.01.02; гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна:37138564, загальною площею 87,40 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 07.06.2012; будівлю котеджу № 7 загальною площею 65,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 103, що належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору дарування № 576 від 19.05.15р.; транспортний засіб - автомобіль марки «Toyota» моделі «Land Cruiser» 2004 року випуску, об?єм двигуна: 4664, що зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2019 заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Накладено арешт на гараж, гаражний бокс за адресою: АДРЕСА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер майна:37138564, загальною площею 87,40 кв.м. Накладено арешт на будівлю котеджу №7 загальною площею 65,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна: 103.

В задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Постановляючи ухвалу про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено належність на праві власності відповідачу ОСОБА_2 лише гаражного боксу за адресою: АДРЕСА_2 , адреса: АДРЕСА_6 , та будівлі котеджу №7 загальною площею 65,5 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_8 . В іншій частині заяви відмовлено у зв?язку із відсутністю доказів належності майна відповідачу.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь - якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як убачається із матеріалів справи, подаючи вдруге заяву про забезпечення позову від 30.08.2019, позивачем обґрунтовано необхідність вжиття такого забезпечення, як це передбачено ст. 151 ЦПК України, а також підтверджено доказами належність зазначеного в заяві рухомого та нерухомого майна відповідачу ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Оскільки предметом спору є стягнення грошових коштів за договорами позики в загальному розмірі 7 120 207, 19 гривень, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на решту майна, оскільки наведені позивачем доводи дають підстави для висновку, що невжиття заходів забезпечення позову, у разі задоволення позову, може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Відтак побоювання заявника, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову відповідачем не спростовані.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини. Забезпечення позову у спосіб, обраний позивачем не завдає шкоди відповідачу, оскільки накладення арешту на майно відповідача лише тимчасово перешкоджає відчуженню такого майна.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, а також врахувавши зміст позовних вимог, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Відповідно до статті 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з?ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2019 року скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,21 га, кадастровий номер: :12:019:0053, цільове призначння: для індивідуального садівництва, яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Обухівського району міста Києва 27.02.2016;

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі договору дарування квартири від 08.01.02;

Накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль марки «ТOYOTA» модель «LANDCRUISER100», чорного кольору, 2004 року випуску, VIN - код: НОМЕР_1 , що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серії НОМЕР_2 , виданого ВРЕВ-1 УДАІ в місті Києві 25.11.10, д.н.з. НОМЕР_3 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 листопада 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :