Провадження № 2/127/1619/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.08.2019 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Бессараб Н.М.,

при секретарі Сегеді Т.Й.,

з участю представника позивача - адвоката Мишковської Т.М.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу в порядку спрощеного судового провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про зняття особи з місця реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради, у якому просила суд зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі зареєстровані позивачка ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_3 , яка є відповідачем по даній справі. Відповідачка ОСОБА_3 з 1991 року у вказаній квартирі не проживає, утриманням квартири не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. Особистих речей відповідачки у квартирі немає, оскільки вона є монахинею, проживає за кордоном та знаходиться в закритому монастирі. Позивачка змушена сплачувати комунальні платежі з розрахунку реєстрації в квартирі відповідачки та позбавлена можливості реалізувати своє право на отримання субсидії від держави, оскільки відповідачка зареєстрована у вищевказаній квартирі, перебуває за кордоном та не отримує доходи, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 4 ст 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Враховуючи, що дана справа є малозначною, тому суд розглянув її в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Мишковська Т.М. позовні вимоги підтримала повністю, надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила позов задовольнити, судові витрати залишити за позивачем.

Представник відповідача - Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради Калачик Н.М. в судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позову.

До судового засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилася, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва на право власності на житло від 29.10.1998 року позивачці ОСОБА_2 та відповідачці ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 02.05.2019 року, які надані на запит суду щодо встановлення зареєстрованого у законному порядку місця проживання відповідача ОСОБА_3 вбачається, що відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13-14).

Крім того, довідками №10994 від 17.12.2018 року та №662 від 21.01.2019 року, виданих ТОВ «ЖЕО» підтверджено факт, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 7-8).

Відповідно до акту №10935 від16.04.2019 року складеного сусідами позивачки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, однак не проживає з 1991 року (а.с. 5).

З довідки №2 від 22.01.2019 року Релігійної організації «Релігійна громада (парафія) Пресвятої Діви Марії Ангельської Кам`янець-Подільської дієцезії Римського католицької церкви м. Вінниця» вбачається, що ОСОБА_3 інокиня ОСОБА_7 належить до Чину «Монаша Родина від Віфлеєму, Успіння Богородиці та Святого Бруно», де і проживає. Заробітна плата з жовтня 1991 року по січень 2019 року не нараховувалась (а.с. 9).

Згідно із ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право користуватися, розпоряджатися та володіти своїм майном.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України).

Суд враховує також позицію ВС викладену в постанові від 17.10.2018 року у справі №521/1780/16-ц, що ст. 391 ЦК України визначає право власника житлового приміщення вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб, будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним у даному випадку є наявність у позивача права власності та встановлена судом наявність перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушення права та з яких підстав. Ст. 391 ЦК України не передбачає можливості визнавати особу такою, що втратила право користування житловою площею.

Разом з тим, як встановлено по справі, відповідачка ОСОБА_3 є співвласницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 і зареєстрована в ній, однак не проживає з 1991 року, не несе витрати в утриманні квартири, а позивачка в свою чергу позбавлена можливості отримати субсидію, оскільки в даній квартирі зареєстрована відповідачка, що порушує соціальні права позивачки та створює позивачеві як власнику житла перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном (житлом).

Також проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження факту, що донька позивачки відповідач по справі ОСОБА_3 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 без поважних причин з 1991 року, не сплачує за комунальні послуги, утриманням квартири не цікавиться.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про те, що позов слід задовольнити, оскільки відповідачка за вказаною адресою не проживає без поважних причин, а наявність реєстрації ОСОБА_3 порушує права та інтереси позивача, зокрема, щодо оформлення субсидії по оплаті за комунальні послуги на квартиру.

За клопотанням представника позивача судові витрати слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 311-319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Зняти з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , 1973 року народження за адресою: АДРЕСА_1 .

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 29.08.2019 року.

Суддя: