УХВАЛА

судового засідання

21.11.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

при секретарі Янковській С.Ю.

В ході судового засідання з розгляду цивільної справи № 465/5591/18 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення коштів.

Дана справа перебувала в провадженні судді Гулієвої М.І. та відповідно до ухвали судді Кузя В.Я. від 02.08.2019 року прийнята ним до свого провадження, із призначенням дати розгляду на 17 лютого 2020 року на 11 год. 30 хв.

14 листопада 2019 року від адвоката позивача ОСОБА_1 - Прудиуса Олега Орестовича надійшла заява про відвід судді Кузю В.Я. у справі, яка подана його довірителем вперше 13.09.2019 року.

Заяву про відвід судді Шмигельський В.С. мотивує тим, що суддя, як на його думку, порушує строки розгляду справи, оскільки така призначена ним до розгляду на лютий 2020 року.

Відповідно до ст. 40 ч.7 ЦПК України, питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді.

Із врахуванням вказаних положень закону, та призначенням справи до розгляду на 17 лютого 2020 року, суд вважає за можливе розглянути заяву адвоката Прудиуса О.О. до вказаної дати, з метою забезпечення процесуальних прав позивача та права на своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи.

Розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді, а також повторне звернення адвоката Прудиуса О.О. приходжу до висновку про відсутність підстав для відводу судді Кузю В.Я., якими вважає позивач, однак враховуючи вимоги ч. 3 ст. 40 ЦПК України, що у такому випадку рішення повинно прийматися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, а провадження у справі повинно бути зупинено, вважаю доцільним заявити самовідвід.

Приймаючи дане рішення, вважаю, що позивач у такий спосіб зловживає своїми процесуальними правами та схиляє суд до надання переваги його справі перед іншими, які призначені на більш пізній строк.

Зважаючи на те, що призначення справи, з недотриманням процесуальних строків викликано обставинами не залежними від суді, враховуючи надмірне навантаження та фізичні можливості, в межах , як робочого, так і позаробочого часу, призначити справу скаржника до розгляду фізично неможливо.

Приймаючи дане рішення , зважаю на вимоги п.5 ч. 1 ст..36 ЦПК України, згідно якої, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відтак, поведінку позивача ОСОБА_1 та його адвоката Прудиуса Олега Орестовича , яка явно спрямована на провокування судді, зокрема, подання заяви про відвід ще по початку розгляду справи по суті , а також в силу вимог ч. 1 ст. 39 ЦПК України, визнаю сатисфакцією, що дана обставина є саме тими іншими обставинами, які у подальшому викликатимуть сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, у першу чергу зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У розглядуваному випадку, звинувачення судді, які хоч і не є вмотивовані, проте за своєю природою так чи інакше, породжують сумнів.

При цьому, враховую висновки, які містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

Недотримання судом зазначених положень, означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Відповідно до ст. ст. 3,10- ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється, а процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При цьому враховую також практику Європейського Суду з прав людини, що знайшла своє висвітлення у справі Golder v. United Kingdom від 21.02.1975 року, згідно якої, право на суд не є абсолютним, то воно може бути обмеженим особливо щодо умов прийнятності скарг, у тому числі й на дії судді, що відповідають вимогам процесуального законодавства, проте, не подобаються стороні. Правила застосування головуючим процесуальних норм, що забезпечують порядок в ході судового процесу і послідовність здійснення своїх прав сторонами, хоч і не подобається стороні, проте, безумовно мають на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи, повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані та розуміти, що їх право закінчується там, де починається право іншої сторони, а тим більше там, де починається обов`язок та право головуючого у процесі.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини щодо поведінки позивача та його адвоката , приходжу до висновку, що з метою уникнення будь яких сумнівів у заявника та інших учасників і сторін цивільного процесу щодо неупередженості судді Кузя В.Я. у розгляді даної справи, заявляю самовідвід.

Заява про самовідвід у цій же справі, з підстав відводу стороною автоматично виключає розгляд відводу за заявою сторони.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3 , 10, 36, 39 , 40,258, 260 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді Кузя В.Я. у цивільній справі № 465/5591/18 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, задоволити.

Матеріали справи передати до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на автоматизований розподіл для повторного визначення судді у порядку, передбаченому ст.. 33 ЦПК України.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Кузь