Справа № 489/4331/17
Провадження № 22-ц/812/74/19
Категорія 27 Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції - Самчишина Н.В.
Постанова

іменем України

10 січня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Самчишиної Н.В.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участі відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2018 року ухвалене під головуванням судді Рум'янцевої Н.О., у приміщенні цього суду того ж дня о 11 год. 15 хв., повний текст якого виготовлений 07 жовтня 2018 року, у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

11 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» (далі - ТОВ «Кредекс Фінанс»), назву якого змінено та Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладений договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит на придбання автомобіля у розмірі 9 690, 00 доларів США, зі сплатою 12 % річних, строком до 09 вересня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаними кредитним договором, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки.

Згідно з умовами договору факторингу № 05/12 від 20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «Кредекс Фінанс» придбало право вимоги за кредитним договором, що був укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, а також права вимоги за договором поруки, що укладений з ОСОБА_3 на забезпечення виконання кредитного договору.

Станом на 07 вересня 2017 року утворилася заборгованість у розмірі 66 180 грн. 60 коп., з яких: 38 047 грн. 10 коп. заборгованість за тілом кредиту, 3 496 грн. 26 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 24 637 грн. 24 коп. - нараховані відсотки згідно договору, з моменту переуступки по дату виготовлення розрахунку.

Позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» вищезазначену заборгованість за кредитним договором та судові витрати покласти на відповідачів.

-2-

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, направив до суду відзив на позов, в якому просив відмовити у задоволенні позову, як за недоведеністю позовних вимог у зв'язку з тим, що надані позивачем докази є неналежними та недостатніми, так і спливом позовної давності.

Позиція ОСОБА_3 суду невідома, оскільки справу розглянуто за її відсутності.

У відповіді на відзив ОСОБА_2 позивач зазначав про необґрунтованість заперечень відповідача щодо наданих доказів на підтвердження ним свого права звернення до суду з даним позовом, підтвердження вимог належними доказами та звернення з позовом до суду в межах строку позовної давності, а саме 08 вересня 2017 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 10 вересня 2007 року в розмірі 66 180 грн. 60 коп., з яких: 38 047 грн. 10 коп. заборгованість по основній сумі кредиту, 3 496 грн. 26 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 24 637 грн. 24 коп. - нараховані відсотки згідно договору. Стягнуто в рівних частках з відповідачів в дохід держави 1 600 грн. судового збору, по 800 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у зв'язку з порушенням відповідачами зобов'язань за кредитним договором та відсутністю доказів на спростування заборгованості визначеної позивачем, відповідачі повинні нести солідарну відповідальність перед ТОВ «Кредекс Фінанс».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про наявність підстав для стягнення заборгованості за даним позовом є хибним, оскільки надані позивачем письмові докази на підтвердження права вимоги та розміру заборгованості за кредитним договором є неналежними. Крім того, судом проігноровані його аргументи щодо спливу позовної давності. На думку відповідача розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження є суттєвим порушенням процесуального права, а ігнорування факту порушення позивачем процесуального порядку подання відповіді на відзив є наслідком порушення прав відповідачів на захист.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» вказуючи на те, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, всі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Згідно протоколу №01/08-2018 загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» від 01 серпня 2018 року товариство перейменовано на ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с.132-133).

ОСОБА_4 відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із таких підстав.

-3-

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, 10 вересня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, на виконання умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 9 690, 00 доларів США на придбання автомобіля за умови повернення його частинами, зі сплатою 12 % річних, строком повернення не пізніше 09 вересня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, того ж дня між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за умовами якого відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.1.4).

Додатковою угодою №1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 07 вересня 2009 року сторони кредитного договору змінили числа щомісячної оплати процентів.

Відповідачі належним чином не виконували взяті на себе зобов'язання за зазначеними договорами, внаслідок чого виникла заборгованість перед банком за кредитним договором від 10 вересня 2007 року у розмірі 41 543 грн. 36 коп., яка складалася із: заборгованості за кредитом - 38 047 грн. 10 коп., заборгованості зі сплати відсотків - 3 496 грн. 26 коп..

Згідно з договором факторингу від 20 квітня 2012 року ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «Кредекс Фінанс» прийняло право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки.

За розрахунком ТОВ «Кредекс Фінанс» станом на 07 вересня 2017 року заборгованість відповідачів за кредитним договором становить 66 180 грн. 60 коп., з яких: 38 047 грн. 10 коп. заборгованість по тілу кредиту, 3 496 грн. 26 коп. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 24 637 грн. 24 коп. - нараховані відсотки.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

-4-

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Відповідно до пункту 1.2. кредитного договору від 10 вересня 2007 року позичальник зобов'язаний був повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно додатку № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 09 вересня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або умов відповідної угоди сторін.

Статтею 2.2 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань за основним договором кредитор має право пред'явити свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов'язковими до виконання поручителем на 10 - й робочий день з дати відправлення йому такої вимоги (рекомендованим листом).

Матеріали справи не містять даних про зміну терміну повернення кредиту та дані про те, що кредитор скористався своїм правом звернення до боржника та поручителя із досудовими вимогами про повне виконання боргових зобов'язань.

Згідно із вимогами статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Тобто, за змістом цього положення несприятливі умови для нового кредитора пов'язуються із виконанням боржником обов'язку первісному кредитору, а не у звільненні від такого обов'язку в цілому.

Частиною 1 статті 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У матеріалах справи відсутні докази вручення відповідачам повідомлень про заміну сторони (кредитора) в спірному зобов'язанні.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора в зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

-5-

У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням (ч.2 ст.516 ЦК).

Із договору факторингу від 20 квітня 2012 року вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» відступило, а ТОВ «Кредекс Фінанс» придбало право вимоги за вказаним кредитним договором, укладеними із ОСОБА_2

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до статті 76, частини першої статті 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 83, 84, 228, 229, 235, 263 - 265 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач ОСОБА_2, заперечуючи проти розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, не надав належних та допустимих доказів на спростування заборгованості, при цьому, заперечуючи щодо переходу до ТОВ «Кредекс Фінанс» права вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» за вищезазначеним кредитним договором, не надав доказів належного виконання договірних зобов'язань первісному кредитору або відмови останнього прийняти виконання. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердив внесення ним останньої оплати банку за кредит у 2012 році.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що до ТОВ «Кредекс Фінанс» перейшли права ПАТ «УкрСиббанк» щодо права вимоги до відповідачів за вищезазначеним кредитним договором та договором поруки, позивачем доведено невиконання відповідачами зобов'язань за цими договорами, внаслідок чого виникла заборгованість.

Разом з тим, звертаючись з даним позовом, ТОВ «Кредекс Фінанс» вказувало, що внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором від 10 вересня 2007 року станом на 07 вересня 2017 року утворилася прострочена заборгованість: за кредитом - 38 047 грн. 10 коп., за відсотками на дату відступлення права вимоги - 3 496 грн. 26 коп., за нарахованими відсотками згідно договору - 24 637 грн. 24 коп. Як встановлено за умовами кредитного договору його сторони погодили щомісячну сплату частини кредитних коштів та відсотків за наданим кредитом шляхом внесення платежів за графіком погашення кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту в повному обсязі не пізніше 09 вересня 2014 року.

Відтак, у межах строку кредитування позичальник мав, зокрема, повертати позичальнику кредитні кошти і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами. Починаючи з 09 вересня 2014 року, відповідач мав обов'язок незалежно від пред'явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

-6-

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за даним позовом, яка утворилась станом на 07 вересня 2017 року, позивачем нараховані проценти зокрема після закінчення строку повернення кредиту (після 09 вересня 2014 року), тобто ця заборгованість нарахована позивачем безпідставно.

Отже, стягнута судом заборгованість за кредитним договором за відсотками з 09 вересня 2014 року по 07 вересня 2017 року безпідставно включена позивачем до розрахунку заборгованості суми кредиту та процентів.

З вимогами, передбаченими ст. 625 ЦК України, позивач до суду не звертався.

З огляду на вказане колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про те, що позивач мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, помилковим.

Також колегія суддів не погоджується з посиланнями суду першої інстанції на постанову у справі № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року, ухвалену Верховним Судом України про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу, оскільки такі висновки не узгоджуються з наведеним вище висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Так, з наведених вище підстав з урахуванням викладеної правової позиції Великої палати Верховного Суду не заслуговують на увагу твердження позивача у відзиві на апеляційну скаргу про наявність підстав для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку повернення кредиту.

Також неможливо не погодитись з посиланнями в апеляційній скарзі ОСОБА_2 на те, що суд першої інстанції не мотивував рішення щодо його заяви про сплив позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

-7-

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

З матеріалів справи вбачається, що з 15 травня 2012 року позичальник щомісячні платежі за кредитом не сплачував. В строк 09 вересня 2014 року кредит не повернув.

Позов до суду про стягнення заборгованості ТОВ «Кредекс Фінанс» пред'явило 11 вересня 2017 року, а не 08 вересня 2017 року, як зазначав позивач у відповіді на відзив на позовну заяву та відзиві на апеляційну скаргу, про що свідчить відмітка пошти на поштовому конверті (а.с. 76-77), тобто через 3 роки 2 дні після закінчення строку повернення кредиту.

Частини 3, 4 статті 267 ЦК України регламентують, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За такого, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачі неналежно виконували свої зобов'язання за договором щодо повернення суми кредиту, однак на момент звернення позивача до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме 11 вересня 2017 року, трирічний строк щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, в межах яких позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивач не робив заяв та клопотань щодо поважності причин пропущення позовної давності, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

За таких обставин, у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс», назву якого змінено на ТОВ «Вердикт Капітал», про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у повному обсязі за спливом позовної давності.

При цьому, аргументи апеляційної скарги ОСОБА_2 стосовно неправильності висновків суду про розгляд справи в порядку спрощеного провадження та посилання на неотримання ним відповіді на відзив позивача, колегія суддів не приймає.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 277 ЦПК України).

Згідно із ч. 6 ст. 19 для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З врахуванням ціни позову дана справа є малозначною та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, через що суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 274, ч. 1 ст. 277 ЦПК України прийшов до висновку про доцільність розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

-8-

Отже, суд обрав передбачений процесуальним законом вид судового провадження з дотриманням зазначених вище вимог, тому твердження ОСОБА_2 про порушення таким рішенням суду принципів цивільного судочинства не заслуговують на увагу, а неотримання ОСОБА_2 відповіді позивача на його відзив на позовну заяву не є самостійною підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Оскільки суд першої інстанції був іншої думки і стягнув з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором, то у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України таке рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового рішення про відмову у позові, з розділенням судових витрат.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України з ТОВ «Вердикт Капітал» в дохід держави за подання позовної заяви у зв'язку з несплатою судового збору і на користь ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги підлягають стягненню 1 600 грн. та 2 400 грн. судового збору, відповідно.

Керуючись статтями 367, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2018 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 10 вересня 2017 року відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в дохід держави 1 600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору за подання позовної заяви і на користь ОСОБА_2 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верхового Суду у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 11 січня 2019 року.