П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Міжнародні авіалінії України» про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючі його тим, що з метою робочої поїздки за кордон для виконання договірних робіт 04-05.03.2018 року в компанії Shechtman Holdings LTD він 02.03.2018 року придбав квиток на рейс РS799 датою відправлення 03.03.2018 року з аеропорту Запоріжжя до аеропорту Тель-Авіва. В той же час рейс було перенесено на 04.03.2018 року по технічним причинам. В подальшому 04.03.2018 року відліт літака знову було затримано, а 05.03.2018 року о 03год. 15хв. повідомлено, що рейс РS799 «Запоріжжя - Тель-Авів» взагалі скасовано. 13.03.2018 року позивачем на адресу ПрАТ «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» направлено претензію в вимогою виплати компенсації у виді реальних збитків в розмірі 400 Євро та повернення коштів за проживання в розмірі - 130,94 доларів США, а також сплати моральної шкоди. «Авіакомпанія «Міжнародні Авіалінії України» перерахувала на реквізити позивача зазначені грошові кошти, але моральну шкоду відмовились відшкодовувати.

Позивач зауважив, що скасуванням рейсу відповідач завдав йому матеріальних збитків, які полягають в тому, що за договором з компанією Shechtman Holdings LTD за виконання своєчасно певної роботи він повинен був отримати гонорар в розмірі 2000 доларів США. Вказані кошти він не отримав, оскільки за порушення строків виконання договірних робіт через неприбуття до Тель-Авіву з вини відповідача позивачу були нараховані штрафні санкції в розмірі 2000 доларів США, які фін фактично погасив шляхом зарахування зустрічних вимог за рахунок раніше зароблених коштів. Таким чином позивачу були завдані прямі збитки у розмірі 2000 доларів США та заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 15 000,00 грн. Просив позов задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати. В обґрунтування скарги вказав, що суд дійшов хибного висновку з приводу того, що позивач просив стягнути матеріальну шкоду у вигляді упущеної вигоди, оскільки з наявних в матеріалах справи доказах вбачається, що ОСОБА_1 поніс реальні збитки у сумі 2000 доларів США. Крім того висновок суду про те, що моральна шкода не може бути визначена та відшкодована у спірних правовідносинах, є помилковим. З цих підстав вважає, що висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають дійсним обставинам справи, а саме рішення не ґрунтується на вимогах закону, відтак підлягає скасуванню.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував щодо змісту і вимог апеляційної скарги, зазначав, що суд виконав всі вимоги цивільного судочинства та вирішив справу згідно з вимогами чинного міжнародного та національного законодавства України. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

В ході розгляду справи було встановлено, що 03.03.2018 року на території КП «Міжнародний аеропорт Запоріжжя» стався інцидент, а саме під час виконання посадки сталося викочування за межі злітно-посадкової смуги іншого літака. У зв`язку з цим Національне бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами закрило КП «Міжнародний аеропорт «Запоріжжя» до 20:00 UTC, що відповідає 22:00 год. за Київським часом. НОТАМ Ц0435 був відмінений о 19:52 UTC(а.с. 105). Тобто, в час відправки рейсу за розкладом аеропорт був закритий. Виконання рейсу було перенесено на 04.03.2018 року. В подальшому під час підготовки повітряного судна до виконання рейсу було непередбачену технічну несправність, яка загрожувала безпечному виконанню польотів (повідомлення про несправність двигуна). За таких обставин рейс 04.03.2018 року було скасовано, квітки пасажирів були переоформлені на альтернативний рейси до кінцевого пункту призначення.

У відповідності до ч. 1 ст. 922 Цивільного кодексу України перевізник не несе відповідальності за порушення строку доставки пасажира до пункту призначення, якщо це порушення сталося внаслідок непереборної сили, усунення несправності транспортного засобу, яка загрожувала життю або здоров`ю пасажирів чи за обставин, що не залежали від перевізника. Не суперечать вказані норми і положенням Варшавської та Монреальської конвенції.

Зважаючи на викладені положення та встановлені обставини справи, суд прийшов до висновку про те, що скасування рейсу 03.03.2018 року та 04.03.2018 р. сталося у зв`язку з обставинами, які перевізник не міг передбачити та запобігти їм, як і у зв`язку з усуненням несправності літака, яка могла загрожувати життю пасажирів, відтак він звільняється від відповідальності за таку затримку. Саме вказані висновки і були покладені судом першої інстанції в основу оскаржуваного рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відшкодування спричинених позивачу збитків. В той же час жодного доводу з приводу невідповідності таких висновків апеляційна скарга не містить. При цьому відповідно положень ч. 1 ст. 367 суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Зважаючи на обґрунтованість висновків суду першої інстанції та відсутність в апеляційній скарзі доводів та аргументів на їх спростування, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга в цій частині не підлягає до задоволення.

Окремо звертає колегія суддів увагу й на те, що свої твердження про понесення реальних збитків у зв`язку з невильотом до місця призначення обґрунтовував посиланнями на сплату штрафних санкцій у розмірі 2000 доларів США іноземній юридичній особі за порушення строків виконання договірних робіт, які він зобов`язався виконувати саме 04-05.03.2018 року в Ізраїлі, м.Тель-Авів. Такий штраф було сплачено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відносно його гонорару, який він вже заробив раніше.

Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами за допомогою таких доказів, які будуть визнані належними та допустимими.

У відповідності до положень ч. 2 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідач з початку судового розгляду неодноразово ставив під сумнів представлену позивачем в якості доказу копію договору на виконання робіт між ним та компанією SHECHTMAM HOLDINGS LTD від 28.01.2018 року з актом виконаних робіт від 07.03.2018 року, а також копію листа з приводу застосування штрафних санкцій без зазначення автора, дати та адресата. В той же час до матеріалів справи такі докази буди подані лише в незасвідчених копіях, їх оригіналу та/або належним чином засвідчених копій позивач до суду не надав.

Належним чином з точки зору колегії суддів апеляційного суду були вирішені й вимоги про стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди позивача, викликаної скасуванням рейсу 03-04 березня 2018 року. Даному питанню в ході розгляду справи була надана детальна та належна оцінка, яка ґрунтувалася на тому, що ні національним законодавством в галузі врегулювання перевезення пасажирів авіаційним транспортом, ні положеннями Варшавської та Монреальської конвенції не передбачена виплата відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах. Зважаючи на відсутність обов`язку перевізника відшкодувати моральну шкоду у спеціальних нормативних документах, які регламентують дані правовідносини, суд прийшов до обґрунтованого висновку про необґрунтованість зазначених позовних вимог. При цьому апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідачем виконано свої обов`язки, передбачені ч. 2, 4, 5 та 7 ст. 104 Повітряного кодексу України, п. 2, 4, 5 та 7 глави 2 розділу XVI Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, а саме виплачено відповідну компенсацію а також відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з втратою двох діб проживання в готелі, яка за своєю природою носить компенсаторну функцію у разі скасування перевезення.

Не впливають на обґрунтованість та законність рішення суду по суті спору й інші доводи апеляційної скарги. Позиція позивача не була належним чином доведена та не ґрунтується на положеннях закону, у зв`язку з чим суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Суд вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 14 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько