Дата документу 16.08.2019 Справа № 337/3039/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/3039/18 Головуючий у 1-й інстанції: Кучерук І.Г.
провадження № 22-ц/807/2122/19 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

Головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кримської О.М.

Кухаря С.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 28.04.2015 року між нею та ОСОБА_2 був укладений попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за номером АДРЕСА_1 . Вказаний Договір був нотаріально посвідчений у встановленому законом порядку. Згідно п.5 Договору - за домовленістю Сторін продаж вищевказаного будинку буде вчинено за 50000 грн. з урахуванням суми забезпечення виконання зобов`язання, переданої за даним договором. За домовленістю Сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору здійснюватиметься не пізніше 25.08.2015 року у нотаріальній конторі за згодою сторін.

Проте з вини ОСОБА_2 основний договір купівлі-продажу, укладено та підписано не було, та не було виконано інші свої зобов`язання за попереднім договором від 28.04.2015 р. Згідно п. 8 Договору - до підписання цього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі-продажу житлового будинку та своєї платіжної спроможності позивач передала ОСОБА_2 40000 грн., в якості забезпечувального платежу (завдатку). Вказана сума повинна була бути зарахована під час розрахунків за основним договором купівлі-продажу. Згідно п. 8 Договору - якщо договір купівлі-продажу не буде укладено протягом строку, встановленого в п.5 даного договору, з вини Відповідача, то Відповідач зобов`язаний протягом трьох календарних днів з дня настання зазначеного строку повернути подвійну суму грошового забезпечення, що була отримана ним за даним договором. Однак, ОСОБА_2 не здійснила цього, не зважаючи на усні вимоги.

З огляду на вищенаведене, ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 40000 грн., в якості забезпечення виконання зобов`язання за попереднім договором, та вирішити питання судових витрат.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року відмовлено у задоволені позову. Рішення суду мотивовано тим, що позивач, у якості доказу ухилення відповідача від укладання договору, посилалась лише на той факт, що договір укладено не було, і відповідач не виконала інші зобов`язання за попереднім договором, при цьому не надала будь яких доказів. Посилання ОСОБА_1 на неможливість оформлення договору з огляду на наявність арешту на земельну ділянку, суд відхилив так як предметом домовленості сторін був житловий будинок з надвірними спорудами за номером АДРЕСА_1 , а не земельна ділянка. Крім того, до суду першої інстанції не було надано жодного доказу про існування арешту на землю, відомості про її власника, та місце розташування. Зазначено, що відповідач ОСОБА_2 виконала усі залежні від неї дії для укладення основного договору, а саме: на вимогу позивачки ОСОБА_1 , на її довірену особу - ОСОБА_4 , оформила довіреність з правом оформлення необхідних документів для продажу, а також на продаж позивачці будинку на виконання попереднього договору. Доказів існування перепон щодо продажу самого будинку, або відмови уповноважених осіб на оформлення правочину сторонами не надано.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність та необґрунтованість, прийняття рішення з порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 02 квітня 2019 року, та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 40000 грн. в якості забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 10 червня 2019 року (т. 2 а.с.91-92) в порядку передбаченому ст. 360 ЦПК України, особам, які беруть участь у справі, надавався строк для надання можливих відзивів на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк».

09 липня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_5 представника ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Оскаржуване рішення суду вважає законним і справедливим, проти доводів апеляційної скарги - заперечує, оскільки ОСОБА_2 не було допущено жодних порушень щодо своєчасного виконання умов укладеного попереднього договору.

10 липня 2019 року від ОСОБА_2 також надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 Зазначає, що з її сторони були вчинені всі необхідні дії, щоб Основний договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами був укладений.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно із частинами 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, вбачається з матеріалів справи, що 28 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено попередній договір, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області І.І. Вовк, та зареєстровано у реєстрі за №4347 (а.с. 4-5).

Відповідно до умов вказаного попереднього договору ОСОБА_2 зобов`язується не пізніше 25 серпня 2015 року, укласти і належним чином оформити договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку та надвірними спорудами за номером АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.8 договору, до підписання цього договору, в рахунок належних за основним договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання, з метою забезпечення реалізації своїх намірів щодо купівлі - продажу ОСОБА_1 передає ОСОБА_2 грошове забезпечення у розмірі 40000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.

Так, судом встановлено, що в обумовлений попереднім договором від 28.04.2015 року строк, договір купівлі продажу нерухомого майна, а саме будинку АДРЕСА_1 , оформлений не був.

Пунктом 10 Попереднього договору сторони погодили, що якщо договір купівлі-продажу не буде укладено протягом строку, встановленого п. 5 даного договору, з вини ОСОБА_2 , то ОСОБА_2 зобов`язана протягом трьох календарних днів з дня настання зазначеного строку повернути ОСОБА_1 подвійну суму грошового забезпечення, що була отримана ними за даними договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Згідно із ч. 2 ст. 635 ЦК України сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановленопопереднім договором або актами цивільного законодавства.

Таким чином, для виникнення у продавця обов`язку по відшкодуванню збитків необхідним є його необґрунтоване ухилення від виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначила, що договір купівлі-продажу не було укладено саме з вини ОСОБА_2 , проте позовна заява не містить будь-яких посилань, в чому саме полягає вина відповідача.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія заяви від 28.04.2015 року, згідно якої ОСОБА_1 просить ОСОБА_2 уповноважити її довірену особу ОСОБА_6 і передати йому оригінали правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 і земельну ділянку, на виконання попереднього договору (а.с.41).

30 квітня 2015 року ОСОБА_2 оформила на ОСОБА_6 нотаріально посвідчено довіреність, відповідно до якої доручила ОСОБА_6 бути його представником з усіма необхідними повноваженнями з питань:

оформлення на її ім`я права власності на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з правом отримання правовстановлюючого документа на неї;

підготувати документи для відчуження та продати за ціну та на умовах визначених та оговорених попереднім договором, укладеним між нею та ОСОБА_1 , весь належний їй житловий будинок та земельну ділянку;

зареєструвати право власності на зазначену вище нерухомість у компетентних органах;

вчиняти всі необхідні дії щодо зняття заборони відчуження (арешту) накладеного на зазначене вище нерухоме майно (а.с. 28).

З копії розписки ОСОБА_6 вбачається, що 30.04.2015 року він отримав від ОСОБА_2 оригінали документів на будинок (а.с. 42).

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 виконала усі залежні від неї дії для укладення основного договору.

Враховуючи викладене, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність вини відповідача у неукладені основного договору в терміни вказані в попередньому договорі від 28.04.2015 р., не доведено, що відповідач ухилялася від укладення договору, передбаченого попереднім договором.

Крім того, вірно зазначено судом першої інстанції, що позивачем також не наведено існування обставин, які перешкоджали укладенню договору.

За таких обставин розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, районний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, вірно встановив обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про відмову у позові.

Рішення суду відповідає вимогам процесуального та матеріального права, обставинам справи, доводи скарги висновків суду не спростовують, тому колегія суддів підстав для скасування рішення суду не вбачає.

Керуючись ст. ст. 7 ч. 13, 367, 369 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 384, п. 1 ч. 1 ст. 389 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27 березня 2019 року у цій справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 16 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: