ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/7/18
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі

головуючого судді Колесника О.М.

при секретарі Лавро А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хільченка Романа Володимировича, стягувач ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність, визнання неправомірними та скасування рішення старшого державного виконавця під час виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2017 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою до старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хільченка Р.В., стягувач ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність, визнання неправомірними та скасування рішення старшого державного виконавця під час виконання судового рішення, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою від 01.03.2016 р. старшого державного виконавця Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Хільченка Р.В. відкрито виконавче провадження №50318955 з примусового виконання виконавчого листа виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 10.02.2016 р. у цивільній справі №753/4090/15 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 83975,00 грн. Під час здійснення виконавчих дій 04.10.2016 р. старшим державним виконавцем винесено постанову, якою стягнуто із скаржника виконавчий збір в розмірі 8397,50 грн., а постановою від 14.04.2016 р. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на в се майно боржника.

Проте, з даними рішеннями державного виконавця скаржник не може погодитись оскільки, виконавче провадження відкрито в порушення вимог ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження, т.я. за адресою, зазначеною у виконавчому листі: АДРЕСА_1 , боржник не проживав, не був зареєстрований, не працював та не мав майна, що могло б слугувати підставою для відкриття виконавчого провадження та здійснення інших виконавчих дій. Вважає, що відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження, оскільки пред`явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби відбулось не за місцем виконання рішення. Крім того, в порушення вимог ч. 5 ст. 25 цього ж Закону державним виконавцем копія постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику для самостійного (добровільного) виконання виконавчого документу рекомендованим листом з повідомленням про вручення не надсилалась, про таку постанову скаржнику стало відомо лише після ознайомлення його представника з матеріалами виконавчого провадження 02.06.2017 р. та отримання копій з наявних у виконавчого провадження матеріалів. Отже, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження не була направлена боржнику, внаслідок чого він був протиправно позбавлений можливості самостійно виконати судове рішення, дії державного виконавця щодо не направлення постанови про відкриття виконавчого провадження є неправомірними, а також відповідно до вимог ч. 1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про відкриття провадження є незаконною і підлягає скасування, разом з постановою від 04.10.2016 р. про стягнення виконавчого збору та постановою про арешт майна боржника від 14.04.2016 р., які є похідними і не можуть існувати без постанови про відкриття виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника (боржника) ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі.

Представник Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся відповідно до вимог закону, проте з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався.

Заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 та її представник в судове засідання також не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлялись відповідно до вимог закону, проте з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у їх відсутність до суду не звертались.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги з наступних підстав.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (ч. 1 ст. 447 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Стаття 5 Закону вказує, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції закону №606-XIV) державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції закону №606-XIV) виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням йог майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Судом встановлено, що постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Хільченка Р.В. 01.03.2016 р. відкрито виконавче провадження №50318955 з примусового виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва у справі №753/4090/15 виданого 10.02.2016 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в розмірі 83975,00 грн.

Постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Хільченка Р.В. від 14.04.2016 р. накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 , а постановою старшого державного виконавця ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Хільченка Р.В. від 04.10.2016 р. з боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 8397,50 грн.

Відповідно до ч. 1, 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №606-XIV, яка діяла на момент винесення постанови) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №606-XIV) у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.1, 8 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №606-XIV) у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми,

що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет

іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у

порядку, встановленому цим Законом. Постанова про стягнення виконавчого збору надсилається

боржнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена до суду в десятиденний строк.

Відповідно ч.2, 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №606-XIV) постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання рішення (якщо така постанова не виносилася під час відкриття виконавчого провадження) та не пізніше наступного робочого дня із дня виявлення майна.

Копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна. Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №606-XIV) копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з копії виконавчого провадження, яка міститься в матеріалах справи, старшим державним виконавцем Хільченком Р.В. копія постанови про відкриття виконавчого провадження надіслана стягувачу та боржнику 01.03.2016 р., проте будь-яких підтверджень про отримання чи повернення, з зазначенням причин повернення, вказаної постанови боржником в матеріалах виконавчого провадження відсутні, а також в ході розгляду даної справи суду також не надано.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З врахуванням викладено, суд дійшов до висновку, що старшим державним виконавцем Хільченком Р.В. порушено право боржника на добровільне виконання рішення суду терміном в 7 днів з моменту отримання останнім копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки суду не надано належних доказів направлення такої постанови рекомендованим листом з повідомленням про вручення та повернення такого повідомлення з відміткою про вручення чи повернення без вручення з зазначенням причин повернення, а відтак суд визнає незаконними дії старшого державного виконавця Хільченка Р.В. у не направленні боржнику копії постанови про відкриття виконавчого провадження відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки старший державний виконавець не надав можливості боржнику добровільно виконати рішення суду, тому він не мав права переходити до стадії примусового виконання рішення суду, а тому постанова про накладення арешту на майно боржника від 14.04.2016 р. та постанова про стягнення виконавчого збору від 04.10.2016 р. є незаконними, оскільки вони винесені на стадії примусового виконання рішення суду і як похідні підлягають скасуванню.

В задоволенні вимоги скаржника про визнання неправомірною та скасування постанови від 01.03.2016 р. про відкриття виконавчого провадження слід відмовити, оскільки дії старшого державного виконавця Хільченка Р.В. ґрунтувались на законних підставах і згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону №606-XIV) у державного виконавця буди відсутні підстави у відмові у відкритті виконавчого провадження. Відсутність адреси боржника або запис неправильної адреси не є підставою для відмови у відкриття виконавчого провадження, оскільки державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження і визначитись із місцем його виконання.

Відповідно до вимог ст. 452 ЦПК України, судові витрати судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченка Р.В. у виконавчому провадженні №50318955, яка виразилась у не надсиланні рекомендованим листом з повідомленням про вручення боржнику ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 01.03.2016 р.

Скасувати постанову від 14.04.2016 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченком Р.В. у виконавчому провадженні №50318955.

Скасувати постанову від 04.10.2016 р. про стягнення виконавчого збору, винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченком Р.В. у виконавчому провадженні №50318955.

В задоволенні частини скарги ОСОБА_1 до старшого державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хільченка Р.В. про визнання неправомірною та скасування постанови від 01.03.2016 р. про відкриття виконавчого провадження, винесену старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції Хільченком Р.В. у виконавчому провадженні №50318955 - відмовити.

Стягнути з Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві на користь держави 2114 грн. 40 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя :