КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 359/4886/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Вознюк С.М.
Провадження № 22-ц/824/8292/2019 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Оніщука М.І., Яворського М.А.

секретар Майданець К.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої Ірини Володимирівни на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейднг», про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків його недійсності,-

в с т а н о в и в:

В травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Люкстрейдінг» (далі - ТОВ «Люкстрейдінг»), про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків його недійсності. Зазначило, що 19 березня 2015 року між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. та зареєстрований в реєстрі за № 464. Відповідно до умов вказаного договору банк передав у власність покупця 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу IV загальною площею 5 736, 3 кв. м; котельної та трансформаторної підстанції Б-1 загальною площею 273, 7 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 3 договору продаж нерухомого майна здійснено за 42 507 600, 00 грн., у тому числі ПДВ 7 084 600, 00 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок продавця № НОМЕР_1 , який знаходиться в ПАТ «Банк «Київська Русь». Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Банк «Київська Русь» визнано неплатоспроможним. На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) 19 березня 2015 року прийнято рішення № 61 про запровадження з 20 березня 2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Київська Русь» запроваджено строком на 3 місяці з 20 березня 2015 по 19 червня 2015 року включно. Під час укладання договору купівлі-продажу нерухомого майна з ОСОБА_1 головою правління ПАТ «Банк «Київська Русь» Братком В.І. були перевищені надані Статутом повноваження, про що знала ОСОБА_1 . Оплата вартості предмета купівлі-продажу здійснена за допомогою перерахування коштів 19 березня 2015 року з депозитного рахунку ОСОБА_1 . Здійснивши 19 березня 2015 року повернення коштів ОСОБА_1 за депозитними договорами, провівши в цей же день конвертацію коштів в національну валюту та в подальшому перерахувавши кошти, які були перераховані з депозитних рахунків, в рахунок сплати вартості придбаного нерухомого майна за спірним договором, банк надав ОСОБА_1 можливість в індивідуальному порядку перерахувати кошти з депозитних рахунків поза передбаченою законом процедурою та фактично отримати від банку у власність нерухомість. Відтак, банк уклав правочин, надавши окремому кредитору - ОСОБА_1 переваги (пільги), прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, в той час, як інші кредитори (вкладники) банку, що опинилися у подібному становищі, у зв`язку із неплатоспроможністю банку, не отримали задоволення своїх вимог за рахунок їх обміну на нерухомість та ліквідні активи банку. При цьому нерухомість, яка була передана у власність відповідача за оспореним договором, не увійшла до складу ліквідаційної маси, грошові кошти від її продажу повинні спрямовуватися на задоволення вимог кредиторів банку відповідно до встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» черговості. ПАТ «Банк «Київська Русь» просило визнати недійсним договір купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року та застосувати до нього наслідки недійсності, витребувати у ОСОБА_1 2/5 частини об`єкту нерухомого майна та визнати право власності на цю частину за ПАТ «Банк «Київська Русь».

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила виділити належні їй 2/5 частки нерухомого майна в натурі та припинити право спільної часткової власності на нежитлові приміщення по АДРЕСА_1 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року позовні вимоги ПАТ «Банк «Київська Русь» залишено без задоволення.

Задоволено зустрічний позов ОСОБА_1

Виділено ОСОБА_1 в натурі 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу IV загальною площею 5 736,3 кв.м; котельної та трансформаторної підстанції Б-1 загальною площею 273,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу IV загальною площею 5 736,3 кв.м; котельної та трансформаторної підстанції Б-1 загальною площею 273,7 кв.м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2015 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 березня 2016 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2015 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 березня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Київської області від 08 вересня 2015 року та рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 червня 2018 року залишений без розгляду зустрічний позов ОСОБА_1 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року у задоволенні заявлених позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, Уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» подала апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ПАТ «Банк «Київська Русь». Посилається на порушення норми матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не перевірив наявність ознак нікчемності договору купівлі-продажу, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також дійшов помилкового висновку про недоведеність позовних. Суд послався на те, що оплата вартості придбаного майна відповідачем була здійснена згідно платіжного доручення №4941 від 19 березня 2015 року. Проте суд не дослідив питання можливості перерахування відповідачем коштів на підставі вказаного платіжного доручення. Реального надходження коштів на рахунок банку від продажу нерухомості не відбулося, а для проведення оплати було здійснено лише коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань. Суд залишив поза увагою те, що договір купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року був укладений напередодні запровадження тимчасової адміністрації з метою фактичного безоплатного відчуження майна банку під час дії постанови НБУ про віднесення банку до проблемних та без погодження з куратором.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ«Банк «Київська Русь» залишено без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року - без змін.

Постановою Верховного Суду від 17 квітня 2019 року постанову Київського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд виходив з того, що апеляційним судом не надано оцінки доводам позивача, що здійснивши 19 березня 2015 року повернення коштів вкладнику за депозитними договорами, провівши в цей же день конвертацію коштів в національну валюту та в подальшому перерахувавши кошти, які були зняті з депозитних рахунків, в рахунок сплати вартості придбаного нерухомого майна за спірним договором, банк надав ОСОБА_1 можливість в індивідуальному порядку перерахувати кошти з депозитних рахунків поза передбаченою законом процедурою та фактично отримати від банку у власність нерухомість, що, на думку заявника, свідчить про те, що банк уклав правочин, надавши окремому кредитору - ОСОБА_1 переваги (пільги), прямо не встановлені законодавством чи внутрішніми документами банку, в той час, як інші кредитори (вкладники) банку, що опинилися у подібному становищі, у зв`язку із неплатоспроможністю банку, не отримали задоволення своїх вимог за рахунок їх обміну на нерухомість та ліквідні активи банку. Передане за оспореним договором у власність ОСОБА_1 нерухоме майно не увійшло до складу ліквідаційної маси банку. Грошові кошти від продажу нерухомого майна повинні спрямовуватися на задоволення вимог кредиторів банку відповідно до черговості, встановленої Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За висновком Верховного Суду судом апеляційної інстанції належним чином не дослідив рух коштів по рахунках відповідача, наявність чи відсутність коштів у банка для реального виконання платіжних доручень. Залишаючи без змін рішення районного суду, апеляційним судом беззаперечно не встановлені реальні наслідки, які настали в результаті здійснення відповідних операцій: реальне надходження коштів на рахунок банку чи коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань, що має суттєве значення для вирішення цієї справи.

В апеляційній інстанції представник Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник ОСОБА_1 просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

В судове засідання тертя особа ТОВ "Люкстрейдінг" не з`явився, повідомлений про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у його відсутність.

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 190 ПАТ «Банк «Київська Русь» віднесено до категорії неплатоспроможних.

19 березня 2015 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», відповідно до якого розпочато з 20 березня 2015 року процедуру виведення ПАТ «Банк «Київська Русь» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно. Призначено уповноваженою особою ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» Волкова О.Ю.

Уповноваженій особі ФГВФО доручено приступити до виконання обов`язків 20 березня 2015 року відповідно до розділу VII Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 05 липня 2012 року № 2 (а. с. 27 т. 1).

19 березня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В. було посвідчено договір купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна, укладений між ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі голови правління банку ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Ввідповідно до п. 1 договору ПАТ «Банк «Київська Русь» зобов`язалося передати у власність ОСОБА_1 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу IV загальною площею 5 736, 3 кв. м; котельної та трансформаторної підстанції Б-1 загальною площею 273, 7 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 3 договору передбачено, що за домовленістю сторін продаж нерухомого майна здійснюється за 42 507 600 грн., які покупець сплатив шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок продавця № НОМЕР_1 до підписання даного договору (а. с. 8-10, т. 1).

ПАТ «Банк «Київська Русь» заявило вимоги до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року та застосування до нього наслідків недійсності, витребування у відповідача 2/5 частини нерухомого майна - приміщення, що складається з митно-ліцензійного складу IV загальною площею 5 736, 3 кв. м; котельної та трансформаторної підстанції Б-1 загальною площею 273, 7 кв. м, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та визнання права власності на цю частину за ПАТ «Банк «Київська Русь», з підстав, що укладання договору відбулося з перевищенням повноважень голови правління ПАТ «Банк «Київська Русь» Братком В.І.; оспорюваний договір має ознаки нікчемності, визначені ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь».

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (частина друга статті 215 ЦК України).

Відповідно до п. 9.12 Статуту ПАТ «Банк «Київська Русь» голова правління керує всією діяльністю та усіма поточними справами банку та веде переговори і укладає будь-які правочини (угоди, договори, контракти, тощо) від імені банку, а також розпоряджатися майном та коштами банку, крім укладення значних правочинів, прийняття рішення щодо укладення яких віднесено до виключної компетенції спостережної ради або загальних зборів.

Відповідно до п. 8.1 Статуту ПАТ «Банк «Київська Русь» спостережна рада є органом управління, що здійснює захист прав акціонерів банку і в межах компетенції, визначеної законодавством та статутом, контролює та регулює діяльність правління. Спостережна рада підзвітна та підконтрольна загальним зборам.

Згідно з пп. 22 п. 8.2 Статуту до виключеної компетенції Спостережної ради входить прийняття рішення про вчинення значних правочинів, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом правочину, становить від 10 до 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності Банку.

Відповідно до пункту 7.2 Статуту до виключної компетенції загальних зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна, робіт або послуг, що є предметом такого правочину, перевищує 25 відсотків вартості активів за даними річної фінансової звітності банку

Згідно пункту 3 договору оспорюваного договору купівлі-продажу частини нерухомого майна, продаж нерухомого майна було здійснено за 42 507 600 грн., у тому числі ПДВ 7 084 600 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок продавця № НОМЕР_1 , який знаходиться в ПАТ «Банк «Київська Русь».

Згідно балансу банку станом на 01 січня 2015 року вартість активів банку складала 38 772 238 124 грн., а тому ціна нерухомого майна, за якою воно було продано на користь ОСОБА_1 , складає 0,11 % від вартості активів за даними річної фінансової звітності банку.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного договору недійсним з підстав перевищення повноважень головою Правління ПАТ «Банк «Київська Русь» Братком В.І. 19 березня 2015 року голова Правління ПАТ «Банк «Київська Русь» Братко В.І. мав законне право на укладення оспорюваного договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна, оскільки тимчасову адміністрацію у банку запроваджено строком на три місяці з 20 березня 2015 року по 19 червня 2015 року включно, а продаж частини нерухомого банку було здійснено 19 березня 2015 року за 42 507 600 грн., у тому числі ПДВ 7 084 600 грн., шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок продавця № НОМЕР_1 , який знаходиться в ПАТ «Банк «Київська Русь», ціна якого складає 0,11 % від вартості активів банку за даними останньої річної фінансової звітності банку.

Обгрунтовуючи наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору купівлі-продажу від 19 березня 2015 року, позивач послався на положення ч.ч. 2 та 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до положень статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ПАТ «Банк «Київська Русь» не довело наявності передбачених ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року.

Як вбачається з позовної заяви, як на підставу для визнання недійсним договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» посилалося на те, що в результаті укладення цього договору банк взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим, та банк уклав правочини, умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг, прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Про надання ОСОБА_1 як кредитору банку переваг свідчить той факт, що станом на 19 березня 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» не виконало свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів за договором банківського вкладу, строк виконання зобов`язань за яким вже настав перед ДП «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» в сумі 55 000 000 грн., що підтверджується рішенням Господарського суду м. Києва від 13 травня 2015 року, а також листом ДП «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» від 02 березня 2015 року. Повідомлення Уповноваженої особи ФГВФО про визнання нікчемним договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року ОСОБА_1 не оскаржувала.

Разом з тим, укладення оспорюваного договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року та невиконання ПАТ «Банк «Київська Русь» зобов`язань за депозитним договором перед ДП «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» не свідчить про надання ОСОБА_1 переваг перед іншими кредиторами банку.

Обов`язкове оскарження повідомлення Уповноваженої особи ФГВФО про віднесення правочину до переліку нікчемних Законом не передбачено.

Оспорюваний договір купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року був укладений до введення в банку тимчасової адміністрації.

На момент укладення договору не існувало обмежень щодо здійснення відповідних дій.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що договір купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року був укладений напередодні запровадження тимчасової адміністрації з метою фактичного безоплатного відчуження майна банку під час дії постанови НБУ про віднесення банку до проблемних, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаних обставин.

Договір купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року є оплатним.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги, внаслідок укладання оспорюваного договору на рахунок банку кошті від продажу нерухомості реально грошові кошти не надійшли, а мало місце лише коригування структури банківського балансу шляхом зміни обліку грошових зобов`язань.

В позовній заяві ПАТ «Банк «Київська Русь» зазначило, що на поточному рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 були наявні грошові кошти в сумі, достатній для оплати вартості нерухомого майна за договором купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року.

Як убачається з матеріалів справи, листом від 27 квітня 2015 року №3387/16 на ім`я ОСОБА_1 уповноважена особа ФГВФО на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь» зазначила, що грошової кошти в сумі 42 507 600 грн. відповідно до платіжного доручення №4941 від 19 березня 2015 року були перераховані з рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 на рахунок банку № НОМЕР_1 (а. с. 12-14,т.1).

Проведення оплати ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року шляхом перерахування коштів зі свого поточного рахунку № НОМЕР_2 , який був відкритий у ПАТ «Банк «Київська Русь», на рахунок ПАТ «Банк «Київська Русь» не суперечить вимогам Закону.

У суду відсутні підстави вважати, що в даному випадку реального надходження коштів на рахунок банку від продажу нерухомості не відбулося.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що порушуючи питання про визнання недійсним договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року та застосування наслідків його недійсності, позивач визначив відповідачем лише ОСОБА_1 , як особу яка набула права власності за оспорюваним правочином.

Разом з тим, як убачається з змісту оспорюваного договору купівлі-продажу частини об`єкту нерухомого майна від 19 березня 2015 року майно придбане ОСОБА_1 у шлюбі за згодою чоловіка - ОСОБА_3 , який надав для укладення договору нотаріально посвідчену заяву. Відтак, спірне майно на підставі вказаного договору перейшло у спільну сумісну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Рішення за результатами вирішення позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь» стосується майнових прав ОСОБА_1 і ОСОБА_3 Проте співвласник майна за оспорюваним договором ОСОБА_3 не визначений по справі відповідачем.

Вказані обставини також виключать можливість задоволення позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь». А суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучення до участі в справі осіб, які не приймали участі при вирішенні спору судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові ПАТ «Банк «Київська Русь» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Люкстрейдінг», про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, застосування наслідків його недійсності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» Білої Ірини Володимирівни залишити без задоволення, а рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 липня 2018 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15 серпня 2019 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Оніщук М.І.

Яворський М.А.