ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року

м.Суми

Справа №592/18521/18

Провадження № 22-ц/816/4315/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Орлова І.В.,

суддів: Кононенко О.Ю., Ткачук С.С.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу № 592/18521/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2019 року (суддя Котенко О.А., дата складення повного судового рішення - 14 червня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в :

06 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до ОСОБА_2 з позовом, вимоги якого заявою від 19 лютого 2019 року збільшила та просила суд стягнути з відповідача 24646,97 грн боргу по аліментам та 22559 грн додаткових витрат на утримання дочки ОСОБА_3 . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим рішенням від 28 березня 2014 року шлюб між сторонами розірвано, а рішенням від 04 квітня 2014 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання їх дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у сумі 600 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 13 грудня 2017 року збільшено розмір стягнутих з відповідача аліментів до 930 грн на місяць, а 29 січня 2018 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання попереднього рішення про стягнення 600 грн аліментів, борг по яким станом на 28 січня 2018 року становив 24646,97 грн. Крім того, позивачка також просила стягнути з відповідача компенсацію половини вартості додаткових витрати на дитину за відвідування дочкою хореографічної студії, за обстеження та лікування зубів, за майбутнє лікування зубів та щелеп, за корекцію зору, за навчання комп`ютерній графіці, за придбання ноутбука.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів в сумі 24646,97 грн та додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 13934 грн. В іншій частині позову відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність позивачкою обставин у справі, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що заборгованість зі сплати аліментів виникла в процесі виконання рішення суду, яке набрало законної сили, а тому питання стягнення цієї заборгованості повинні вирішуватись у межах виконавчого провадження. На думку відповідача, суд порушив вимоги процесуального закону, прийнявши уточнену позовну заяву після першого судового засідання, в якій, до того ж, змінено підстави та предмет позову. Крім того, позивачкою не було надано суду оригіналів документів, якими вона підтверджувала додаткові витрати на дитину, а лікувати зуби та зір дитині можна було безкоштовно у державному або комунальному закладі охорони здоров`я. Зазначає, що дочка навчається сестринській справі, а тому їй не потрібен комп`ютер, який втричі дорожчий за простий офісний ноутбук та незрозуміло ким придбаний. Вказує, що він є учасником бойових дій, має хронічні хвороби та сам потребує стороннього догляду, не має роботи, проте цих обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про покладення додаткових витрат на утримання дитини, суд першої інстанції не врахував. Вважає недоведеними посилання суду на покази свідка ОСОБА_6 про виробництво меблів на замовлення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Стадник С.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін . При цьому вказує, що заборгованість зі сплати аліментів є окремим предметом позовних вимог, а борг у зв`язку із закінченням виконавчого провадження з відповідача у порядку виконання судового рішення не стягується. Вважає, що уточнену позовну заяву, яку подано 18 лютого 2019 року, суд прийняв до першого судового засідання, яке 21 січня 2019 року не відбулось. Зазначає, що позивачкою не змінювались предмет та підстави позову, а лише було збільшено вимоги стосовно додаткових витрат на дитину, а заявлені у позові суми таких витрат є доведеними і відповідачем належними доказами не спростовані.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 11 березня 2000 року по 28 березня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з досягненням 16-річного віку змінила прізвище на ОСОБА_4 , є дочкою сторін (а.с. 13, 14, 17).

ОСОБА_4 проживає та знаходиться на утриманні у позивачки. Відповідач інших утриманців, крім дочки, не має.

ОСОБА_1 станом на 06 вересня 2018 року працювала в ТОВ «ФК» Октава Фінанс» на посаді касира за основним місцем роботи, її місячний дохід складав 3800 грн (а.с. 30).

Рішеннями Апеляційного суду Сумської області від 22 березня 2016 року (а.с. 23-26) та Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2017 року (а.с. 28, 29) встановлено, що ОСОБА_2 є особою працездатного віку, не працює за трудовим договором, не зареєстрований як фізична особа-підприємець, але займається професійно столярством, отримує з цього дохід. ОСОБА_2 виділено у власність станки та обладнання для обробки деревини, у його володінні знаходиться автомобіль Volkswagen моделі Transporter, який він використовує для надання послуг з перевезення в режимі «таксі».

На підставі свідчень ОСОБА_6 (невістка позивачки) судом встановлено, що ОСОБА_2 займається виготовленням меблів на замовлення.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 04 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 13 травня 2014 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн щомісячно на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття (а.с. 18-20).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 13 грудня 2017 року збільшено розмір аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти в сумі 930 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с. 28-29).

У зв`язку зі збільшенням розміру аліментів виконавче провадження № 43855716 з примусового стягнення з ОСОБА_2 600 грн аліментів постановою державного виконавця від 29 січня 2018 року закінчено, а виконавчий лист повернуто до суду першої інстанції. Борг відповідача по аліментам станом на 28 січня 2018 року склав 24646,97 грн (а.с. 80, 81-82).

Зазначена заборгованість зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № 56869000 з примусового стягнення з відповідача аліментів у розмірі 930 грн не обліковується і не стягується.

З 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року ОСОБА_4 навчається в Сумському медичному коледжі за спеціальністю «Сестринська справа» за денною формою навчання на бюджетній основі (а.с. 31, 55).

Судом також встановлено, що ОСОБА_4 відвідувала хореографічну студію сучасних напрямів «Алазон» і за період з 01 січня 2016 року по 30 червня 2017 року її мати ОСОБА_1 оплачувала хореографічні послуги в сумі 4250 грн; 20 вересня 2018 року - в сумі 280 грн, 19 листопада 2018 року - в сумі 250 грн., 18 грудня 2018 року - в сумі 250 грн, 22 січня 2019 року - в сумі 250 грн, 14 лютого 2019 року - в сумі 250 грн, а всього на суму 5530 грн (а.с. 34-41, 118, 119).

З 10 лютого 2019 року по 30 квітня 2019 року ОСОБА_4 навчалася в навчально-методичному центрі «Проф-ІТ» Сумського державного університету з напрямку «Комп`ютерна графіка». Вартість навчання в сумі 2500 грн була сплачена 07 лютого 2019 року (а.с. 118, 146).

У 2018 році ОСОБА_4 проходила обстеження в медичному закладі ТОВ «Професорська стоматологія». За установку ортодонтичного апарату було сплачено 2550 грн, а за обстеження і панорамний знімок зубів сплачено 500грн (а.с. 42-45).

Згідно з рекомендаціями лікаря-офтальмолога ОСОБА_4 були придбані окуляри вартістю разом з обстеженням зору 2289 грн (а.с. 50-53). Вади зору ОСОБА_4 підтверджуються медичною документацією (а.с. 61-69).

23 вересня 2018 року ОСОБА_1 придбала доньці ОСОБА_4 ноутбук HP 250 (2RR95ES), вартістю 14499 грн (а.с. 56, 147).

17 квітня 2019 року позивачка сплатила 6800 грн за фіксацію ОСОБА_4 брекет-системи згідно з рекомендаціями ТОВ «Професорська стоматологія» з приводу ортодонтичного лікування, загальна вартість якого становить 13000 грн (а.с. 99-104, 166).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а тому стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 24646,97 грн боргу, повністю задовольнивши цю позовну вимогу.

Частково задовольняючи вимоги про стягнення додаткових витрат на ОСОБА_4 , суд виходив зі встановленого ст.185 СК України обов`язку відповідача брати участь у додаткових витратах на дочку, до яких суд відніс витрати на загальну суму 13934 грн, які складаються з половини вартості оплачених хореографічних послуг на суму 5530 грн, витрат на навчання комп`ютерній графіці в сумі 2500 грн, витрат за обстеження та лікування зубів у сумі 3050 грн, витрат за обстеження та придбання окулярів у сумі 2289 грн, витрат на придбання ноутбука, вартістю 14499 грн. Судом не враховано витрати на стоматологічні послуги на суму 1000 грн, як недоведені, а також витрати на лікування ОСОБА_4 , які позивачка понесла після настання повноліття доньки (витрати наперед на проведення ортодонтичного лікування в сумі 6500 грн та сплачені 17 квітня 2019 року 6800 грн за встановлення брекет-системи).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Як зазначалось вище, виконавче провадження зі стягнення аліментів з відповідача у розмірі 600 грн щомісячно закінчено на підставі пункту 8 ч. 1 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження", тобто у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину.

Згідно із ч. 1 ст. 187 СК України один із батьків може подати заяву за місцем роботи, місцем виплати пенсії, стипендії про відрахування аліментів на дитину з його заробітної плати, пенсії, стипендії у розмірі та на строк, які визначені у цій заяві.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред`явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв`язку з розшуком платника аліментів або у зв`язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 СК України, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження». Зокрема, виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі закінчення виконавчого провадження. (п. 5 ч. 4 ст. 71 Закону)

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (ч. 8 ст. 71 Закону).

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

Правильно встановивши, що заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 24646,97 грн, яка утворилась у межах закінченого виконавчого провадження № 43855716, проте у новому виконавчому провадженні № 56869000 не обліковується і не стягується, суд першої інстанції дійшов безпомилкового висновку про наявність підстав для її стягнення у рамках позовного провадження у даній справі, захистивши таким чином право позивачки на стягнення аліментів на утримання своєї дочки, які фактично відповідачем тривалий час не сплачувались.

Доводи заявника апеляційної скарги з приводу того, що спірна сума заборгованості зі сплати аліментів має стягуватись у виконавчому провадженні є безпідставними, оскільки, як зазначалось вище, виконавче провадження було закінчено і виконавчий лист повернуто суду першої інстанції, тобто у порядку ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» борг по аліментам стягнутий бути не може.

Погоджується колегія суддів також і в іншій частині вирішених вимог про стягнення додаткових витрат на утримання ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, а тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.ст. 13, 78, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Питання визначення розміру додаткових витрат, окрім існування такої істотної та особливої обставини, як стан здоров`я дитини, повністю залежить від доведення існування додаткових витрат, які вже понесені чи можуть бути понесені, як у грошовому виразі із зазначенням конкретних сум, так і переліком певних послуг, що будуть надані: ліків, що мають бути придбані, витрат на спеціальний медичний догляд за довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрат на санаторно-курортне лікування за виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо.

Отже, процесуальний закон покладає обов`язок на позивачку підтвердити розмір додаткових витрат відповідними документами, тобто надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

На думку колегії суддів, ОСОБА_1 довела розмір реально понесених додаткових витрат на дитину після розлучення з відповідачем, які були здійснені до повноліття ОСОБА_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , та які суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на загальну суму 13934, частково задовольнивши ці позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, як підставу для скасування рішення суду, законності та обґрунтованості рішення суду не спростовують, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення суду лише, якщо ці порушення призвели до неправильного вирішення справи, натомість справа судом вирішена правильно, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи вже були предметом розгляду суду першої інстанції, оцінені судом та не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, тому колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, а скарги відповідача - без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач (підпис) І.В.Орлов

Судді: (підпис) О.Ю.Кононенко

(підпис) С.С.Ткачук