Справа № 278/3241/18
Провадження №2/278/1186/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року Житомирський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Зубчук І.В.

секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши в м.Житомирі в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) осіб цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

30 жовтня 2018 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Позивач отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 23 листопада 2018 року, що підтверджується матеріалами справи.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився 10 січня 2013 року, а ОСОБА_5 народився 29 жовтня 2014 року, в свідоцтві про народження яких батьками записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.2, 4).

Відповідно до довідки Левківської сільської ради Житомирського району Житомирської області №1302 від 17 липня 2018 року вбачається, що неповнолітні діти: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на утриманні ОСОБА_2 (а.с.8).

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

У відповідності до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 Сімейного кодексу України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наявність порушення відповідачем своїх обовязків, як батька, утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, що є підставою для задоволення позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів.

Згідно ч.3 ст.141 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 181, 183, 191, 185 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 12, 82, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_6, ІПН НОМЕР_1) аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 по 1250 гривень на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей, починаючи з 30 жовтня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4) в дохід держави судовий збір в сумі 704 гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: І. В. Зубчук