УХВАЛА

Справа № 568/1572/18

Провадження № 2/568/364/19

15 січня 2019 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

з участю секретаря судового засідання Саган В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Радивилів справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась у Радивилівський районний суд з цивільним позовом до ОСОБА_2 про стягнення щомісяця аліментів на дітей, у розмірі 1 500 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину.

Ухвалою суду від 28.11.2018 р. за згаданою позовною заявою відкрито провадження у справі із призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та відповідач, будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, направили письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від відповідача на адресу суду надійшла заява, в якій останній наголошуючи про визнання позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

На адресу суду через канцелярію подано заяву від ОСОБА_3 про залучення його у справу у якості третьої особи на стороні відповідача, мотивуючи тим, що розгляд даної справи суттєво впливає на його права у справі про стягнення боргу з ОСОБА_2 за вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.04.2012 р. у розмірі 40 000 грн. та на його думку, даний позов поданий з метою не виконання вироку суду та невідшкодування вказаних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв?язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 ЦПК України до складу учасників справи позовного провадження входять сторони та треті особи.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обовязки щодо однієї зі сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Виходячи із змісту ст. 53 ЦПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення суду може вплинути на права та обовязки осіб, що не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, мають процесуальні права і обовязки, встановлені статтею 43 ЦПК України.

Як вбачається із вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 06.12.2017 р., даним судом встановлено, що ОСОБА_2 вироком Радивилівського районного суду Рівненської області від 13.04.2012 р. по кримінальній справі № 1-58/11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та зобов?язано виплатити на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 матеріальну шкоду в розмірі 40 000 грн.

Суд зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави з дотримання основних засад цивільного судочинства, зокрема, верховенства права.

Зазначена процесуальна норма узгоджується із вимогами статті 263 ЦПК України, якою визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

При цьому, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Як вбачається із предмету позову, а саме стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, який випливає із сімейних правовідносин, учасниками у таких спорах можуть бути особи, зокрема, рішення по якому може вплину на їх права та обов?язки щодо однієї із сторін.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує такі обставини: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З огляду на що, суд вказує, що законодавством України на батьків покладено безспірний обов?язок по утриманню неповнолітніх дітей. Однак, при визначенні розміру враховує передбачені ст. 182 СК України обставини, при цьому, мінімальних розмір аліментів визначено у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За змістом заяви ОСОБА_3 останній наголошує на існуванні судового рішення, яким відповідач зобовязаний до сплати йому матеріальної шкоди у розмірі 40 000 грн.

Однак, дане зобов?язання ніяким чином не позбавляє батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та є окремим видом боргового зобов?язання відповідача у справі перед ОСОБА_3

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 безспірно несе зобовязання з утримання неповнолітніх дітей, боргове зобов?язання є окремим видом правовідносин між відповідачем у справі та ОСОБА_3, враховуючи положення ст. 53 ЦПК України, суд не вбачає підстав для залучення у справі ОСОБА_3 у якості третьої особи на стороні відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.53 ЦПК України, суд,

ухвалив:

відмовити ОСОБА_3 у залученні його до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якості третьої особи на стороні відповідача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.В. Панчук