Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 202/4716/15-ц

провадження № 61-16306св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року у складі судді Бєльченко Л. А. та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року у складі колегії суддів: Варенко О. П., Городничої В. С., Лаченкової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовна заява мотивована тим, що 22 травня 2011 року з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем "Daewoo Nexia" державний номерний знак НОМЕР_1 була скоєна дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), в результаті якої було пошкоджено автомобіль "ВАЗ-21011" державний номерний знак НОМЕР_2 " під керуванням ОСОБА_2 .

Вказувало, що вина відповідача у скоєні ДТП підтверджується постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статею 124 КУпАП.

Зазначав, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була, договору обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників транспортних засобів він не мав.

29 лютого 2012 року ОСОБА_2 , скориставшись своїм правом, передбаченим Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" подав заяву з метою отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду, заподіяну відповідачем, на підставі якої МТСБУ здійснило виплату відшкодування в розмірі 6 331,44 грн.

Ураховуючи наведене МТСБУ просило суд стягнути з відповідача на його користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 6 331,44 грн, витрати на аварійного комісара в розмірі 620 грн, а всього 6 951,44 грн та судовий збір у розмірі 234,60 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року у задоволенні позову МТСБУ відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України та пунктів 38.2.1, пункту 38.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позов МТСБУ є обґрунтований, оскільки особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, проте позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності та причин поважності пропуску строку звернення до суду не навів, а ОСОБА_1 подав заяву про застосування строку позовної давності.

Районний суд вказав, що посилання МТСБУ на зазначення у матеріалах страхової справи МТСБУ іншої адреси відповідача та звернення до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з аналогічним позовом не є підставою для переривання строку позовної давності.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року у задоволенні апеляційної скарги МТСБУ відмовлено.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року залишено без змін.

Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що доводи МТСБУ про поважність пропуску строку позовної давності та про те, що документи, в яких зазначена точна адреса реєстрації відповідача є лише проміжними і не є офіційними, суперечать положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заява про страхове відшкодування складається відповідно до статті 35 зазначеного закону, а доручення МТСБУ регламентує дії працівників страховика, аварійного комісара, експертів та інших учасників розслідування страхового випадку.

Крім того, у дорученні № 14339 була зазначена адреса відповідача: АДРЕСА_1 та саме за цією адресою між сторонами спору здійснювалося листування, що підтверджується наданими відповідачем доказами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі МТСБУ, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У квітні 2018 року Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ справу передано до Верховного Суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 червня 2019 року справу передано судді-доповідачу Лідовцю Р. А.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 листопада 2019 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга МТСБУ мотивованатим, що вирішуючи питання щодо наявності підстав для поновлення строку позовної давності суди попередніх інстанцій не врахували, що порушене право МТСБУ, за захистом якого воно звернулося до суду, підлягає захисту шляхом задоволення позову про відшкодування шкоди в порядку регресу, оскільки строк пропущено з поважних причин та заявлене відповідне клопотання про його поновлення.

Зазначає, що підстав для звернення до суду за адресою відповідача - АДРЕСА_1 станом на квітень 2015 року (дата первинного звернення до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська) у МТСБУ не було, оскільки адреса проживання відповідача бралася саме з офіційних документів страхової справи.

Доводи особи, яка подала відзив (заперечення) на касаційну скаргу

У вересні 2017 року ОСОБА_1 подав до суду відзив (заперечення) на касаційну скаргу, у якому зазначив, що з доводами касаційної скарги не погоджується та вважає їх необґрунтованими, відтак оскаржувані рішення не підлягають скасуванню.

Стверджує, що МТСБУ не тільки було належно проінформоване про точну адресу його реєстрації, а й здійснювало листування з ним. Більше того у позивача була можливість зв`язатися з ним з будь-якого питання за телефоном, зазначеним у матеріалах як страхової, так і адміністративної справи.

Ураховуючи зазначене суди першої та апеляційної інстанцій правильно відмовили МТСБУ у поновленні строку позовної давності, оскільки причини поважності пропуску строку позовної давності відсутні.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

22 травня 2011 року ОСОБА_1 , який керував автомобілем «Daewoo Nexia» державний номерний знак НОМЕР_1 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено автомобіль ВАЗ-21011 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 .

Вина відповідача у скоєні ДТП підтверджується постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2011 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статетю 124 КУпАП (а. с. 5).

В дорученні від 27 травня 2011 року № 14339 аварійному комісару МТСБУ повідомляє адресу учасників ДТП, де зазначає адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 (а. с. 120).

Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів ОСОБА_1 не укладав.

29 лютого 2012 року ОСОБА_2 подав до МТСБУ заяву на отримання грошового відшкодування за матеріальну шкоду заподіяну відповідачем (а. с. 6).

Відповідно до заяви ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної під час ДТП до МТСБУ від 29 лютого 2012 року зазначено адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку незалежної експерної оцінки від 27 лютого 2012 року № 165 матеріальна шкода, заподіяна власнику транспортного засобу ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_2 складає з урахуванням ПДВ 7 597, 73 грн (а. с. 7).

Згідно наказу від 11 квітня 2012 року № 1180 та платіжного доручення від 11 квітня 2012 року № 1666 ОСОБА_2 перераховано МТСБУ на відшкодування матеріального збитку кошти у розмірі 6 331, 44 грн (а. с. 8-10).

21 січня 2016 року ОСОБА_1 подав до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяву про застосування строку позовної давності (а. с. 68).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Згідно зі статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України).

Первісне (основне) деліктне зобов`язання та зобов`язання, що виникло з регресної вимоги, не можуть виникати та існувати одночасно.

Спеціальний Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

За змістом цього Закону страхове відшкодування, яке за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності страховик виплатив третій особі, а не своєму страхувальнику, є одночасно й відшкодуванням шкоди третій особі (потерпілому) в деліктному зобов`язанні, оскільки страховик у договірних правовідносинах обов`язкового страхування відповідальності є одночасно боржником у цьому деліктному зобов`язанні.

Отже, з урахуванням зазначеного та з огляду на положення частини шостої статті 261 ЦК України моментом початку позовної давності для регресної вимоги страховика в правовідносинах буде день виконання основного зобов`язання і фактично день припинення цього зобов`язання належним виконанням - день проведення страховиком виплати страхового відшкодування третій особі (потерпілому в деліктному зобов`язанні).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на день скоєння ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, його вина встановлена постановою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 30 червня 2011 року.

Згідно із частиною шостою статті 261 ЦК України за регресним зобов`язанням перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

З огляду на те, що основне зобов`язання МТСБУ виконало 11 квітня 2012 року, що підтверджено копією платіжного доручення, а згідно з відбитком штемпеля вхідної кореспонденції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, МТСБУ звертаючись до суду з позовом 27 травня 2015 року, пропустило трирічний строк, встановлений частиною шостою статті 261 ЦК України.

Ураховуючи зазначене та встановлені фактичні обставини, суди попередніх інстанцій правильно визначились із характером спірних правовідносин та дійшли обґрунтованого висновку про поширення на спірні правовідносини положень статті 1191 ЦК України та відповідно частини шостої статті 261 цього Кодексу.

До подібних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 квітня 2017 року у справі № 6-2806цс16.

Доводи касаційної скарги про необґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що вони спростовані наявними у матеріалах справи документами. Так, посилання заявника на поважність пропуску строку позовної давності у зв`язку із наявністю у матеріалах страхової справи іншої адреси ОСОБА_1 не підтвердилися під час розгляду справи та спростовані, зокрема, заявою ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди від 29 лютого 2012 року та дорученням аварійному комісару МТСБУ від 27 травня 2011 року № 14339.

При цьому колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що посилання позивача на звернення до Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська з аналогічним позовом не є підставою для переривання строку позовної давності, оскільки подача позову з недодержанням правил підвідомчості або підсудності не перериває перебігу такого строку.

Отже, підстав для скасування оскаржуваних рішень немає.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічні норм містяться й у статтях 10, 60 ЦПК України у редакції 2004 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції.

З огляду на зазначене колегія суддів вважає касаційну скаргу необґрунтованою, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій такими, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Інші доводи касаційної скарги щодо встановлення фактичних обставин справи та дослідження доказів були предметом розгляду як місцевим судом, так і судом апеляційної інстанції, їм надана оцінка, а суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями встановлювати нові обставини та переоцінювати надані докази.

Отже, суди попередніх інстанцій з дотриманням статей 212-215 ЦПК України 2004 року забезпечили повний та всебічний розгляд справи, встановили всі обставин справи, які необхідні для правильного її вирішення та надали правильну оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами. При цьому суди правильно застосували норми матеріального та процесуального права, належно перевірили доводи сторін у справі і дійшли висновку про відмову у задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін, то розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк