Єдиний унікальний номер 225/6779/15-ц Номер провадження 22-ц/804/224/19
Головуючий у 1 інстанції Бабенко С.С.
Доповідач Агєєв О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.

суддів: Будулуци М.С., Санікової О.С.

за участі секретаря судового засідання Самойленко Г.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Донецького апеляційного суду в м. Бахмут цивільну справу № 225/6779/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,

за апеляційною скаргою ОСОБА_6,

на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 травня 2016 року (суддя Бабенко С.С.), ухваленого в приміщенні суду в м.Дзержинськ (м.Торецьк) Донецької області, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2014 року до Пролетарського районного суду м.Донецька надійшов позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту.

Позов мотивовано тим, що 06 жовтня 2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 38350,00 доларів США на строк до 06 жовтня 2015 року зі сплатою 15,50 % річних. З метою забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 232456 від 06 жовтня 2008 року. 06 жовтня 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 з метою повного та своєчасного забезпечення зобов'язань відповідача ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 232457. 06 жовтня 2008 року між ОСОБА_4 та банком було укладено договір поруки № 232458 з метою своєчасного і повного виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором. 05 листопада 2008 року між банком та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 236062 за кредитним договором № 0.

ПАТ «УкрСиббанк» взяті зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, відповідач ОСОБА_1 всупереч умов кредитного договору не здійснював платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам, чим порушив взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 26 травня 2014 року заборгованість ОСОБА_1 по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом та пені становить 25892,85 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2014 року становить 303 338,42грн, що складається з: 23113,76 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2014 року становить 270 781,00грн. - кредитна заборгованість, 1756,90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2014 року становить 20582,33грн. заборгованість по процентам; 87,25 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2014 року становить 1022,14 грн - пеня за прострочення сплати процентів; 934,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2014 року становить 10952,95грн. - пеня за прострочення сплати кредиту.

Просив стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 25892,85 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26 травня 2014 року становить 303338,42грн., судовий збір в сумі 3033,38грн., та витрати пов'язані з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідачів в сумі 630грн. (а.с.5-9, 81).

В грудні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк», відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 02 вересня 2014 року та ст.1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» подало до Дзержинського міського суду Донецької області клопотання про вчинення процесуальної дії щодо розгляду позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, на підставі наданих копій документів та матеріалів (а.с.1-3).

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 19 травня 2016 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості в розмірі 25892,85 доларів США, що еквівалентно 303338грн. 42коп., витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 3033грн. 38коп. та витрати, пов'язані з публікацією оголошення у газеті у розмірі 630грн.

Ухвалою Дзержинського міського суду Донецької області від 19 жовтня 2018 року заяву ОСОБА_6 про перегляд заочного рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 травня 2016 року по справі № 225/6779/15-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредит, залишено без задоволення.

В листопаді 2018 року відповідач ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції ухвалив заочне рішення без наявності даних про належне повідомлення її (скаржника) про час та місце розгляду справи (судова повістка їй не вручалася через відсутність поштового зв`язку за місцем її мешкання); з оголошенням в газеті «Урядовий кур`єр» про розгляд справи вона також не могла ознайомитися у зв`язку з проведенням за місцем її мешкання в м.Донецьку антитерористичної операції; суд не звернув увагу, що банк незаконно включив в загальну заборгованість пеню за прострочення сплати процентів та пеню за прострочення сплати кредиту та не застосував норми ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»; суд першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення не застосував норми ст.608 ЦК України щодо припинення зобов`язання смертю боржника, оскільки відповідач ОСОБА_3, 21 лютого 2011 року помер; суд не звернув увагу, що банком було застосовано право на дострокове повернення кредиту, а саме: 27 березня 2014 року банком на адресу ОСОБА_6 направлена вимога про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 06 жовтня 2008 року, але до Дзержинського міського суду позивач звернувся лише 25 грудня 2015 року, тобто після спливу строку, передбаченого частиною 4 ст.559 ЦК України; суд під час ухвалення рішення неправильно застосував частину 1 ст.559 ЦК України, а саме: додатковою угодою №1 від 27 жовтня 2009 року, яка не погоджувалася з ОСОБА_6 (поручителем), збільшився обсяг її відповідальності (змінено строки виконання зобов`язань позичальника зі сплати процентів за договором), згоди на продовження договору поруки на нових умовах вона не давала, будь-які зміни до договору поруки не вносилися.

18.12.2017р. позивачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_6 в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення рішення суду першої інстанції - без змін.

У відзиві зазначив, що суд першої інстанції належним чином повідомив відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, як це передбачено діючим на той час процесуальним законом - шляхом оголошення в газеті «Урядовий кур'єр».

Також додав, що ч.4 ст.559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

У разі коли кредитор змінює відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України строк виконання зобов'язання, позовна давність обчислюється від цієї дати. Пред'явивши вимогу до боржника та поручителів про дострокове повне погашення кредиту, банк змінив строк виконання зобов'язання і повинен пред'явити позов до основного боржника протягом трьох років а до поручителів протягом шести місяців.

Укладеним кредитним договором передбачено, що у разі неналежного виконання його умов боржником, термін виконання договору вважається таким що настав, якщо позичальник протягом 31 дня від дня одержання від банку відповідної вимоги не усунув порушень, та на 41 день від дня направлення такої вимоги у разі якщо останній не отримав її через зміну адреси або з інших причин. Суд першої інстанції при ухваленні рішення вірно виходив з наведених вимог закону та умов укладеного кредитного договору, а апелянтом не доведено, з наданням відповідних доказів, факту належного виконання зобов'язань перед Банком або наявності законних підстав для звільнення від їх виконання.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ПАТ «УкрСиббанк», який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції через Господарський суд Харківської області, з доводами апеляційної скарги не погодився, просив відмовити в її задоволенні, рішення суду залишити без змін.

Відповідачі в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади України.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з'явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Так, судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 06 жовтня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0. За умовами договору останньому було надано кредит в сумі 38350 доларів США, зі сплатою 15,50% річних за користування кредитом (а.с.11-14, 17-19).

В якості забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 06 жовтня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, та 05 листопада 2008 року ОСОБА_6 було укладено договори поруки №232456, №232457, №232458, №236062 відповідно.

За вказаними договорами поруки відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 поручалися перед кредитором за виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором №0 від 06 жовтня 2008 року (а.с.20-27).

ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх зобов'язань за договором, в результаті чого станом на 26.05.2014 року виникла перед позивачем заборгованість в розмірі 25892,85 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 року становить 303338,42грн. Заборгованість склалась з: заборгованості за кредитом - 23113,76 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 року становить 270781грн.; заборгованості по процентам 1756,90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 року становить 20582,33грн.; пені за прострочення сплати процентів 87,25 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 року становить 1022,14 грн.; пені за прострочення сплати кредиту 934,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 року становить 10952,95грн. (а.с.28-33).

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі та стягуючи з відповідачів на користь позивача в солідарному порядку суму заборгованості за договором суд виходив з обґрунтованості та доведеності вимог і послався на норми Цивільного Кодексу, а саме ст.ст.526, 527, 530, 554, 625 ЦК України.

Разом з тим з матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи заочне рішення по справі на підставі наявних у суду даних, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі в судове засідання 19.05.2016 року не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце судового розгляду справи, відомостей про причину неявки не надали.

Між тим, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом ПАТ «УкрСиббанк» зазначив як відоме місце проживання відповідачів - місто Донецьк, що знаходиться на тимчасово окупованій території Донецької області.

На виконання Указу Президента України від 14.11.2014 року №875/2014 про введення в дію рішення РНБО «Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях», а також постанови КМ України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження» рішенням ДП «Укрпошта» від 27.11.2014 року було зупинено приймання і доставка поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою, в т.ч. і до міста Донецька.

Отже, на час подачі позовної заяви і розгляду справи була відсутня можливість повідомлення відповідачів про час і місце розгляду справи засобами поштового зв'язку, в тому числі і через оголошення у пресі, як це було передбачено ст.74 ЦПК України, в редакції що діяв на час розгляду справи судом першої інстанції.

Разом з тим, відповідно до ст.224 ЦПК України, в попередній редакції, проведення заочного розгляду справи було можливе у разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Виходячи з викладеного не можна вважати відповідачів належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, а посилання суду першої інстанції в заочному рішенні від 19.05.2016р. та ухвалі про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення від 19.10.2018р. на належне їх повідомлення про час і місце розгляду справи є необґрунтованими. Наявність в матеріалах справи повідомлення відповідачів через оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» не можна вважати належним повідомленням, оскільки з 2014 року зазначений друкований засіб інформації на тимчасово окупованій території Донецької області не розповсюджується.

Таким чином, ухвалення судом першої інстанції заочного рішення є незаконним, довід апеляційної скарги в цій частині є слушним. Тому відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

По суті спору, розглянутого судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов до наступного.

Статтями 3, 6, 200, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних обов'язків.

Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Частиною 2 цієї статті передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 згідно з умовами договору поруки, взяли на себе, на добровільних засадах, зобов'язання перед банком відповідати по борговим зобов'язанням відповідача ОСОБА_1 які виникають з умов кредитного договору №0 від 06.10.2008 року, а у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, несуть солідарну відповідальність перед банком у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків (а.с.20-27)..

Так, на підтвердження наявності кредитного договору та зобов'язань за ним ПАТ «УкрСиббанк» надано копії: кредитного договору з додатками та графіком щомісячних платежів; правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АКІБ «УкрСиббанк»; додаткової угоди до кредитного договору, договорів поруки, довідки-розрахунку заборгованості; договору іпотеки; паспортних даних позичальника та поручителів; вимог до боржника та поручителів.

Наданим Банком розрахунком підтверджується сума заборгованості за тілом кредиту та відсотками яка станом на 26.05.2014р. склала 25892,85 доларів США, що за курсом НБУ на цю дату становило 303338,42грн. Суму заборгованості слід стягнути з відповідачів у солідарному порядку але частково, виходячи з наступного.

Так, згідно Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 (набрав чинності 15 жовтня 2014 року), передбачені тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб`єктів господарювання, що здійснюють свою діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення.

Відповідно до положень ст.2 Закону, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.

З метою забезпечення реалізації ст.2 Закону, Національний банк України листом від 05 листопада 2014 року №18-112/64483 «Про скасування пені та штрафів за договором кредиту під час АТО» повідомив усі банки про необхідність неухильно дотриматися вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» та про відповідальність керівників банків за їх невиконання.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р.

Згідно із підпунктом 22 п.1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р до зазначених населених пунктів також належить м.Донецьк. З матеріалів справи вбачається, що місцем реєстрації та проживання відповідачів є м.Донецьк (а.с.37-43).

ПАТ «УкрСиббанк» на вказане уваги не звернув та з 14 квітня 2014 року нараховував відповідачу штрафні санкції, що не відповідає вищенаведеним нормам закону та роз'ясненням Національного банку України.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.32, 33) вбачається, що сума нарахованої після 14 квітня 2014 року пені за прострочення сплати процентів та пені за прострочення сплати кредиту складає 282,22грн. та 2550,74грн. відповідно. Саме ця сума не підлягає стягненню з відповідачів, як нарахована Банком в супереч вимогам Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014р. і доводи скарги в цій частині є обґрунтованими.

Разом з тим, довід апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув увагу, що банком було застосовано право на дострокове повернення кредиту, а саме: 27 березня 2014 року Банк на її адресу ОСОБА_6 направив вимогу про погашення заборгованості за договором кредиту № 0 від 06 жовтня 2008 року, але до Дзержинського міського суду позивач звернувся лише 25 грудня 2015 року, тобто після спливу строку, передбаченого частиною 4 ст.559 ЦК України не є підставою для відмови у задоволенні позову до поручителів, зокрема і ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що своїм правом на звернення до суду з позовом до боржника і поручителів ПАТ «УкрСиббанк» скористався своєчасно, не пропустивши передбачений ч.4 ст.559 ЦК України строк, оскільки після направлення вимоги поручителям 27.03.2014р. звернувся до Пролетарського районного суду м.Донецька 29.05.2014р. і позовна заява була прийнята до провадження вказаного суду, про що свідчить копія ухвали про відкриття провадження від 12.06.2014р. (а.с.4, 5).

Щодо твердження в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом ч.1 ст.559 ЦК України, оскільки укладена 27.10.2009р. між Банком та боржником додаткова угода №1 не погоджувалася з нею (ОСОБА_6) як поручителем, хоча за даною угодою збільшився обсяг її відповідальності, згоди на продовження договору поруки на нових умовах вона не давала, будь-які зміни до договору поруки не вносилися - то це не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог щодо ОСОБА_6

Як вбачається з тексту додаткової угоди №1 до кредитного договору у кладеного між ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 (а.с.17), сторони домовились про здійснення сплати процентів за використання кредитних коштів в період з 06.11.2009р. по 26.11.2009р. на період з 27.11.2009р. по 28.12.2009р. Тобто додатковою угодою не збільшувався обсягу відповідальності а ні боржника, а ні поручителів.

Разом з тим, відповідно до копії свідоцтва про смерть, відповідач ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.155).

Згідно до п.6 ч.1 ст.186 ЦПК України в редакції що діє, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися з позовною заявою або до яких пред'явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Тобто на час звернення позивача до суду гр. ОСОБА_3 вже помер та не міг бути відповідачем по справі.

Статтею 255 діючого ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Відповідно до ч.1 ст.377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Таким чином, провадження по справі в частині позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 слід закрити і довід апеляційної скарги в цій частині підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» і стягненню на його користь солідарно з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором, що виникла станом на 26.05.2014р., в розмірі 300505,46грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної норми передбачено: «якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат».

За подання до суду першої інстанції позовної заяви, ПАТ «УкрСиббанк» сплатив судовий збір у розмірі 3033,38грн. (а.с.10).

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 3005,04грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог), по 751,26грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 травня 2016 року скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м.Київ, вул.Андріївська 2/12, , МФО 351005, р/р 1504) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 станом на 26 травня 2014 року у сумі 25 651,03 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 26 травня 2014 року становить 300505 (триста тисяч п`ятсот п`ять) гривень 46 копійок, яка складається з: кредитної заборгованості у сумі 270781 (двісті сімдесят тисяч сімсот вісімдесят одна) гривень, заборгованості по процентам у сумі 20582 (двадцять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні 33 копійки, пені за прострочення сплати процентів у сумі 739 (сімсот тридцять дев`ять) гривень 92 копійки, пені за прострочення сплати кредиту у сумі 8402 (вісім тисяч чотириста дві) гривні 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3, РНОКПП НОМЕР_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (м.Київ, вул.Андріївська 2/12, , МФО 351005, р/р 1504), судовий збір у сумі 751 (сімсот п`ятсот одна) гривня 26 копійок з кожного.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення пені за прострочення сплати процентів у сумі 282 гривень 22 копійки та пені за прострочення сплати кредиту у сумі 2550 гривень 74 копійок відмовити.

Провадження у справі № 225/6779/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту закрити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 14 січня 2019 року.

Головуючий О.В. Агєєв

Судді: М.С. Будулуца

О.С. Санікова