Ухвала

18 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 464/8251/17

провадження № 61-20309ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Стрільчука В. А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила: зобов`язати ОСОБА_2 за власний рахунок спростувати в ефірі телеканалу «Перший Західний» неправдиву інформацію (наклепи), що була оприлюднена ним в ефірі телепрограми «ІНФОРМАЦІЯ_2» телеканалу «Перший Західний» телекомпанії «Львів-ТБ» від ІНФОРМАЦІЯ_1, яка стосується її та членів її сім`ї; зобов`язати ОСОБА_2 не розповсюджувати в подальшому неправдиву інформацію стосовно неї та членів її сім`ї; стягнути з ОСОБА_2 завдану їй моральну шкоду в розмірі 110 000 грн.

Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в ефірі телепрограми «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_2 як учасник програми озвучив неправдиву інформацію стосовно неї та членів її сім`ї. Так, відповідач стверджував, що внаслідок її та членів її сім`ї дій він буде позбавлений місця проживання, вказував на бійку, влаштовану нею та її зятем ОСОБА_3 , який начебто перебував у стані сп`яніння, в результаті якої ними були отримані тілесні ушкодження різного ступеня тяжкості. Крім того, ОСОБА_2 звинуватив її та членів її сім`ї у корупційних зв`язках зі слідчим і прокурором, які начебто допомагали в порушенні кримінальної справи стосовно неї та залагодженні інших питань. Відповідач також стверджував, що в неї немає жодних правовстановлюючих документів на власні будівлі і земельну ділянку, вона та члени її сім`ї ходять по його земельній ділянці і ображають його нецензурними словами та погрожують йому, а всі питання будуть вирішені на її користь шляхом підкупу відповідних посадових осіб. Внаслідок поширення відповідачем неправдивих тверджень їй завдана моральна шкода, принижено її честь та гідність, честь і гідність членів її сім`ї та зіпсована її ділова репутація. Трансляція телепередачі, під час якої відповідач оприлюднив неправдиву інформацію серед великого кола людей, призвела до зниження її авторитету, вона змушена виправдовуватися через безпідставні та надумані твердження ОСОБА_2 Це негативно вплинуло на її психологічно-емоційний стан, у зв`язку з чим їй завдано моральної шкоди.

Рішенням Сихівського районного суду міста Львова від 19 вересня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 вересня 2018 року залишено без змін.

09 листопада 2019 року ОСОБА_1 подала засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до Сихівського районного суду міста Львова.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» передбачено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2019 року (на час подання касаційної скарги) - 1 921 грн.

Предметом позову в цій справі є відшкодування моральної шкоди в розмірі 110 000 грн, що станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн х 100 = 192 100 грн).

Тобто в цій частині справа № 464/8251/17 є малозначною в силу вимог закону.

Також предметом позову в цій справі є зобов`язання спростувати недостовірну інформацію. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.

Справа в цій частині вимог є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Зазначення у постанові Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року про можливість оскарження цієї постанови в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки такий перегляд не відповідатиме положенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині права особи на розгляд справи судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено у малозначній справі і вони не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 вересня 2018 року та постанови Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктами 1, 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 19 вересня 2018 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 серпня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. А. Стрільчук