Провадження № 2/522/4363/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участю секретаря судового засідання Вадуцкої В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, Державного підприємства «Сетам», третя особа ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 03.09.2018 року надійшов позов ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, Державного підприємства «Сетам», третя особа ПАТ «Дельта Банк», про визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна.

Ухвалою суду від 17.09.2018 року справу прийнято до провадження та справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням підготовчого засідання.

04.12.2018 року наданий відзив з боку ДП «СЕТАМ».

Протокольною ухвалою суду від 12.12.2018 року до участі у справі в якості 3 особи на боці відповідача без самостійних вимог щодо предмета спору залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 20.05.2019 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання 20.11.2019 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бойко А.В. надала суду заяву про забезпечення позову відповідно якої просила накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви зазначено, що відповідно до Протоколу про проведення електронних торгів №351422 від 13.08.2018 року переможцем електронних торгів стала ОСОБА_2 , яка зареєструвала за собою право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачу стало відомо, що ОСОБА_2 має намір здійснити продаж квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на підтвердження чого надали суду скріншот з сайту, номер оголошення №613178535. У зв`язку із зазначеними обставинами, вважають, що єдиним дійсним способом, який дозволить ОСОБА_1 реалізувати можливість на звернення до суду із захистом своїх порушених прав, та зупинить подальші протиправні дії відносно майна є забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру.

Представник третьої особи ОСОБА_2 адвокат Павельченко І.В. заперечував проти задоволення заяви, оскільки на його думку вимога про забезпечення не є співмірною позовним вимогам, ймовірний арешт суттєво обмежить власника у користуванні власності, відсутній спір про майно та об`єкт нерухомості не належить відповідачу, до якого пред`явленні вимоги. З приводу оголошення на сайті, представник зазначив, що площа нерухомості, що перебуває у власності третьої особи складає 33 кв.м., а в оголошенні вказано 35 кв.м., тому встановити намір продажу саме цієї квартири з наданого оголошення неможливо.

Дослідивши надані матеріали, заслухавши учасників справи, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Положеннями ч.3 ст.153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору є визнання недійсними електронних торгів з реалізації нерухомого майна.

Суд вбачає, що заходи забезпечення позову, які позивач просить застосувати, стосуються нерухомого майна, що належить третій особі ОСОБА_2 - квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Також заявник зазначив, що пропозиції щодо зустрічного забезпечення відсутні, оскільки вважає, що накладення арешту на майно або кошти відповідача, не несе за собою можливість понесення відповідачем збитків, однак судом встановлено, що вказаний об`єкт нерухомості не належить відповідачу, а власником є третя особа ОСОБА_2 .

Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням позовних вимог, які перебувають у суді на розгляді, є необґрунтованими.

Таким чином, суд, з урахування меж забезпечення позову та пред`явлених вимог, приймаючи до уваги інтереси власника майна, перевіривши безпосередній зв`язок об`єктів забезпечення з предметом спору, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 3-13, 43, 49, 76-80, 81, 89, 95, 149-150, 182-183, 222, 223, ч.2 247, 258-260, 268, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.11.2019 року

Суддя: Домусчі Л.В.