справа №619/3932/19
провадження №2/619/1455/19
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю секретаря судового засідання Молотко А.В.

Справа №619/3932/19

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у підготовчому засіданні позов про визнання права власності.

Стислий виклад позиції позивача.

02 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому після уточнень просила визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування позову зазначила, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 , їх сином є ОСОБА_2 , відповідач по даному позову. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлий чоловік був власником спірного житлового будинку. Відповідач хоча й зареєстрований за вказаною адресою, поте ще до смерті чоловіка перестав проживати за місцем реєстрації, ніякої допомоги по утриманню цього житлового будинку та по сплаті комунальних платежів не надає. Тому вважає, що відповідач не вступив у володіння та розпорядження спадковим майном після смерті батька, відповідач не звертався до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини. 26.09.2019 ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті чоловіка, та їй було відмовлено у оформленні даних документів, у зв`язку з тим що, свідоцтво право власності на житловий будинок було зареєстровано вже після смерті чоловіка, та рекомендовано звернутися до суду.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

03 жовтня 2019 року ухвалою судді відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та позовну заяву було залишено без руху.

07 жовтня 2019 року позивачем усунені недоліки позовної заяви.

16 жовтня 2019 року суддею було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09 год 00 хв 15 листопада 2019 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 13 листопада 2019 року.

У підготовчому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов визнав у повному обсязі, не заперечував проти його задоволення.

У підготовчому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно з свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.09.2008, будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; належить ОСОБА_3 .

Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_5 від 03.09.2008, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 03.09.2008, рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради від 14.11.2006, на праві приватної власності є власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа приватного нотаріуса Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області №446/01-16 від 26.09.2019, приватний нотаріус Смоляна В.В. повідомила, що згідно витягу зі спадкового реєстру № 57699977 від 26.09.2019 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася. Згідно довідки №02-22/1814 від 13.08.2019, виданої Руська-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день відкриття спадщини був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до паспортних даних ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини була зареєстрована там же. Враховуючи викладене, приватний нотаріус повідомила, що ОСОБА_1 є такою, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 1948 року народження, прийняла. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.09.2008, виданого Русько-Лозівською сільською радою Дергачівського району Харківської області, на підставі рішення виконкому Русько-Лозівської сільської ради від 14.11.2006 №162, на ім`я ОСОБА_3 , зареєстрованого 03.09.2008 Дергачівським комунальним підприємством технічної інвентаризації «Інвенрос» за реєстровим № 1326, записаного у книзі за № 11, померлому належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано за померлим ОСОБА_3 , уже після його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_3 та відповідний документ, що посвідчує право власності на цей житловий будинок, виданий також після смерті, тобто жодної правової підстави для видачі вказаного вище свідоцтва про право власності не було, а відповідно і видати свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок не має підстав, у зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Відповідач подав до суду заяву про визнання позову.

Частинами 3 та 4 ст.200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити.

Пленум Верховного Суду України в п.4 своєї Постанови № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 роз`яснив судам, що ухвалюючи в попередньому судовому засіданні рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову, суди повинні враховувати положення статей 174, 175 ЦПК України та до ухвалення відповідного судового рішення роз`яснювати сторонам наслідки вчинення відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем (або його представником за відсутності у дорученні відповідних обмежень) позову можливе лише ухвалення рішення про задоволення позову, а не про задоволення позову частково чи про відмову в його задоволенні. Ухвалюючи рішення по суті спору чи постановляючи ухвали в попередньому судовому засіданні, суд у мотивувальній частині судового рішення зазначає лише про дії сторін щодо розпорядження своїми процесуальними і матеріальними правами та здійснені судом заходи з перевірки таких дій.

Згідно з абз. 3 п. 24 вказаної постанови, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Згідно з абз. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення в цивільній справі» у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Відповідно до ст.15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі, може бути визнання права.

Пленум Верховного Суду України в п. 1 своєї постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Так як ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то підлягають застосуванню правила ЦК України.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Сторони є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 та з урахуванням приписів ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину.

Як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач звернулася до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, проте відповідач не вчинив дій з оформлення спадщини.

Як вбачається з листа приватного нотаріуса Смоляної В.В. №446/01-16 від 26.09.2019, спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не заводилася.

Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності від 03.09.2008, виданого на підставі Рішенням виконкому Русько-Лозівської сільської ради № 162 від 14.11.2006, КПТІ «Інвенрос» 03.09.2008 зареєстровано право власності на спірний житловий будинок, що підтверджується витягом №20100561.

Отже, вказаними документами підтверджується, той факт, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_3 був власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з викладеним, суд визнає за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів.

Згідно п. 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 200, 206, 258, 259, 263-265, 268, 280-284, 351, 352, 354, пунктами 8, 15.5 ч. 1 Перехідних положень Розділу ХІІІ ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 року.

Суддя Є. А. Болибок