Єдиний унікальний номер 235/2935/19 Номер провадження 22-ц/804/2623/19

Головуючий у 1-й інстанції Величко О.В.
Доповідач Азевич В.Б.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Азевича В.Б.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Бахмут Донецької області справу № 235/2935/19 за позовом ОСОБА_1 до Покровського міського голови, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Капрі», Товариство з обмеженою відповідальністю «Орбіта», про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року (суддя Величко О.В., рішення ухвалено в приміщенні суду в м. Покровськ Донецької області, текст повного судового рішення складено 02 серпня 2019 року),-

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовом до Покровського міського голови ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги обґрунтував тим, що в липні 2017 року його було незаконно звільнено з роботи за наказом в. о. головного лікаря Покровської ЦРЛ. 14.05.2018 року набрало законної сили рішення суду апеляційної інстанції, яким його було поновлено на роботі. Всупереч рішення суду в.о. головного лікаря Покровської ЦРЛ Шутько С.Л. відмовляється виконувати вказане рішення суду апеляційної інстанції. По цій причині він вирішив звернутись до мера м. Покровська ОСОБА_2 02.04.2019 року, записавшись заздалегідь на прийом, він разом з колишньою колегою по роботі ОСОБА_3 прийшли на прийом до міського голови. На його питання, за якими законами проживають мешканці АДРЕСА_1 , міський голова відповів, що за законами України, а на подальші його запитання не відповідав, образив його, сказавши, що він є неадекватною людиною, якій необхідно звернутись до психіатра. Зокрема на його адресу з боку відповідача було сказано: «… по виду у него не совсем нормально с психикой», « Они уже несколько лет ОСОБА_4 пытаются подсидеть и занять место для того, чтобы возглавить финансовые потоки». Міський голова дозволив собі казати такі образи на камери телеканалів « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та «Орбіта», а також в присутності близько двадцяти осіб. Крім того, він виклав знятий на свій телефон відео-коментар того ж дня на своїй сторінці на фейсбуці. Вважав, що інформація, висловлена з боку відповідача, щодо того, що позивач намагається зайняти місце головного лікаря Покровської ЦРЛ щоб очолити фінансові потоки, зачіпає його інтереси, оскільки є неправдивою та недостовірно. Висловлювання міського голови щодо його психічного стану здоров`я та його рекомендації про звернення до психіатра, висловлені відповідачем під запис двох місцевих телеканалів, та розповсюджені особисто ним у соціальній мережі, є для нього принизливими, образливими та такими, що порушують його честь та гідність як людини та фахового лікаря. Вважає, що внаслідок таких висловлювань йому нанесено моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн.

Просив визнати висловлювання щодо його психічного стану здоров`я з боку Покровського міського голови Требушкіна Р.В., допущені ним під час прийому громадян 02.04.2019 року такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію; визнати поширену інформацію Покровським міським головою ОСОБА_2 щодо намагання ним протягом останніх двох років підсидіти ОСОБА_5 та зайняти посаду головного лікаря з метою очолити фінансові потоки, недостовірною; зобов`язати Покровського міського голову ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію через місцеві телеканали та у соціальній мережі «Facebook»; стягнути з відповідача на його користь 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та понесені судові витрати. В подальшому позивачем були уточнені позовні вимоги, в частині зобов`язання Покровського міського голову ОСОБА_6 Р ОСОБА_7 В. спростувати недостовірну інформацію через місцеві телеканали, а саме телеканали «Орбіта», « ОСОБА_8 » та у соціальній мережі «Facebook», в іншій частині позовні вимоги залишив без змін.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

На вказане судове рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції, вказавши, що висловлювання ОСОБА_2 є оціночним судженням, не обґрунтував, в чому саме вбачається саме оціночне судження, а не образа чи наклеп. Крім того, судом неуважно досліджено матеріали звуко- та відеозаписів, що, на думку скаржника, призвело до ухвалення незаконного рішення.

У відзиві на скаргу представник відповідача адвокат Очеретько О.В. просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін посилаючись на те, що судом першої інстанції досліджені всі матеріали справи, суд зробив висновки, які відповідають обставинам справи та ґрунтуються на законі.

Позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідна адвокат Очеретько О.В. просив залишити скаргу без задоволення.

Треті особи своїх представників для участі у судовому засіданні не направили. Від ТОВ «Орбіта» до апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.

ТОВ «Капрі» повідомило апеляційний суд про проведення 19.11.2019 року відеозйомки в приміщенні Красноармійського міськрайонного суду на підставі редакційного завдання.

Згідно із частиною 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 02.04.2019 року позивач ОСОБА_1 разом з колишнім лікарем Покровської ЦРЛ ОСОБА_3 прийшли на прийом Покровського міського голови ОСОБА_2 з питань невиконання рішень судів щодо поновлення на роботі. На прийомі були присутніми громадяни міста, працівники виконкому Покровської міської ради.

В процесі розмови між позивачем та відповідачем виникли непорозуміння, та як з боку позивача, так і з боку відповідача мали місце висловлювання, що стосуються особистості.

З боку позивача на адресу відповідача мали місце висловлювання: «Вы ІНФОРМАЦІЯ_2 », «..если мы докажем, что мы правы, то Вы уйдете со своей брехливой командой».

З боку відповідача мали місце висловлювання: «У Вас не совсем нормально с психикой».

В подальшому в присутності громадян та працівників виконкому Покровський міський голова в ході коментування приходу лікарів на його прийом та записавши це на камеру, висловився на адресу позивача: «… Ведет себя неадекватно. У таких людей бывают весной обострения, я бы порекомендовал бы ему обратиться до психиатра».

Також в процесі коментаря на дії позивача відповідач висловився «Они представляют собой политическую силу и не смогли в больнице поделить финансовые потоки». « Они на протяжении двух последних лет пытаются подсидеть ОСОБА_4 , чтобы возглавить финансовые потоки».

Вказані висловлювання були зафіксовані на камеру телефону як позивачем, так і відповідачем по справі.

Відеозапис був наданий позивачем у справі і досліджений в судовому засіданні.

При цьому, відеозапис, який був знятий міським головою, також був наданий в судове засідання позивачем у справі, і, як він пояснив вказаний відео коментар міського голови було ним скопійовано зі сторінці відповідача на Фейсбуці на флеш-накопичувач.

Отже, 02.04.2019 року на прийомі громадян з боку відповідача у справі мали місце висловлювання у вигляді сумніву щодо його нормального психічного стану та поради звернутись до лікаря-психіатра. Інформація щодо психічного стану позивача була також поширена на сторінці ОСОБА_2 в Фейсбуці.

Вказане було досліджено в судовому засіданні суду першої інстанції та не заперечується самим відповідачем, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував поширену ним інформацію у вигляді висловлювання щодо психічного стану здоров`я позивача по справі, його намагань очолити фінансові потоки та зайняти місце ОСОБА_5 , проте пояснив, що поширена ним інформація у загальнодоступній соціальній мережі «Facebook» має характер оціночних суджень, тобто спірне висловлювання є критикою його дій, окрім того, вказані висловлювання щодо стану здоров`я позивача викликана агресивною та нервовою поведінкою позивача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку, що висловлювання щодо неадекватної поведінки позивача, сумніви щодо його психічного стану здоров`я та порада звернутись до лікаря-психіатра є оціночними судженнями, які не є предметом судового захисту. Такі висловлювання були викликані провокаційною поведінкою самого позивача. Відносно позовних вимог про визнання поширеної інформації Покровським міським головою ОСОБА_2 щодо намагання ним протягом двох останніх років «підсидіти» ОСОБА_5 та зайняти посаду головного лікаря, щоб очолити фінансові потоки, недостовірною, суд виходив з того, що такі висловлювання дійсно мали місце на прийомі громадян 02.04.2019 року. Проте, вказана інформація не містить жодних конкретних фактів, без їх обґрунтування та посилання на докази, у зв`язку з чим носить характер оціночних суджень, які не підлягають спростуванню, що виключає можливість доведення їх правдивості. Враховуючи відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, що може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, суд також дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення цієї вимоги.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає законними та обґрунтованими.

Відповідно до частини 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і частинами другою та третьою статті 34 Конституції України кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві, зокрема, для захисту репутації чи прав інших осіб.

Згідно із частиною першою статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

Главою 22 ЦК України визначено перелік особистих немайнових прав фізичної особи, серед яких право на повагу до гідності та честі (стаття 297 ЦК України) та право на недоторканність ділової репутації (стаття 299 ЦК України).

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними.

Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації.

Відповідно до цих норм закону фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист про захист її гідності та честі, своєї ділової репутації.

Так, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної істоти. З честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах суспільства, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. А під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право (п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»).

Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Такий правовий висновок викладений у постанові ВС від 23.10.2019 р. у справі № 461/10165/15-ц.

У пунктах 1, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги положення статей 32, 34 Конституції України, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії» (Lingens v. Austria), § 46).

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати та спростувати.

Висловлювання відповідача щодо поведінки позивача під час їхнього спілкування не є твердженням та констатацією факту стосовно «психічного здоров`я», які не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності. Окрім того, позивач не довів, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Такого висновку дійшов суд першої інстанції, розглядаючи позовні вимоги щодо захисту честі, гідності і ділової репутації.

Також суд обґрунтовано вважав, що висловлювання «..Они уже несколько лет ОСОБА_4 пытаються посидеть и занять место, чтобы возглавить финансовые потоки» не стосуються конкретно позивача, оскільки висловлені відносно невизначеного кола осіб та не містять посилання на факти.

Колегія суддів вважає, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог честі, гідності і ділової репутації та про спростування недостовірної інформації, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що висловлювання відповідача у справі є суб`єктивною думкою, а тому не є недостовірною інформацією, що підлягає судовому захисту шляхом її спростування, згідно із визначеним статтею 277 ЦК України порядком. Суд першої інстанції також правильно зазначив, що вказані висловлювання не можна вважати достатньою підставою для набуття висновку про приниження честі і гідності позивача та про покладення на відповідача обов`язку спростувати цю інформацію та відшкодувати у зв`язку з чим моральну шкоду.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши, що висловлювання відповідача є оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню, суд першої інстанції правильно вирішив спір по суті та ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, тому підстави для його скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Донецький апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: В.Б. Азевич

Судді: А.В. Гапонов

Л.П. Никифоряк

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач В.Б. Азевич