Ухвала

Іменем України

28 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 569/16944/15-ц

провадження № 61-20614ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Кривцової Г. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Рівненської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про скасування рішення Рівненської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 квітня 2017 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 жовтня 2017 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано рішення Рівненської міської ради від 26 вересня 2013 року № 3301 «Про передачу безоплатно у власність земельної ділянки на АДРЕСА_1 , а саме передачу громадянці України ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , безоплатно у власність земельної ділянки площею 290 кв. м на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :01:028:0490) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Визнано недійсним Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06 грудня 2013 року, індексний номер: 14119951 на земельну ділянку площею 0,029 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:028:0490, з цільовим призначенням землі житлової забудови, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер: :01:028:0490, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, проведену реєстраційною службою Рівненського міського управління юстиції Рівненської області на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 23 жовтня 2013 року, індексний номер: 7083132.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

У жовтні 2018 рокуОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Рівненської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про скасування рішення Рівненської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації.

Заява мотивована тим, що у її розпорядженні є архівна довідка Державного архіву Рівненської області від 11 вересня 2019 року № 128/08-27, яка вказує на те, що будинок на АДРЕСА_1 ) був садибним індивідуальним будинком, який знаходився на земельній ділянці площею 1126 кв. м, тобто будинок не є багатоквартирним, а є садибним житловим будинком, незалежно від того, що у подальшому був поділений на частини. На її думку ця обставина є безумовною підставою для скасування рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року, оскільки спростовує висновок суду, що будинок на АДРЕСА_1 є багатоквартирним, а земельна ділянка, на якій він розміщений, прибудинковою територією багатоквартирного житлового будинку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року відмовлено.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року - без змін.

У листопаді 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про перегляд рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до абз. 1, 2 пункту 3 та пункту 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» (далі - Постанова), нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ЦПК України, не є нововиявленими обставинами. Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду в прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Згідно з пунктом 7 Постанови обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що наведені заявником підстави та обставини, не є нововиявленими і відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України доводи заявника зводяться до переоцінки доказів у справі та не можуть бути підставою для скасування рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо: правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на зміст оскаржуваних судових рішень та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо їх оцінки, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 17 липня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2017 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Рівненської міської ради, третя особа - ОСОБА_3 , про скасування рішення Рівненської міської ради, визнання недійсним свідоцтва про право власності та скасування його державної реєстрації відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова