ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/61/19
Провадження № 2/210/822/19
У Х В А Л А

іменем України

"10" січня 2019 р.

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, ОСОБА_2, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Криворізької філії, третя особа прокуратура Дніпропетровської області про захист прав споживачів способом відновлення становища, яке існувало до порушення,

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2019 року в провадження судді найшла вищевказана позовна заява. В прохальній частині позивач просить суд відновити становище фінансових відносин між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Приватбанк», яке існувало до кінця 27.06.2018р; винести окрему ухвалу щодо дій ПАТ КБ «Приватбанк» по перекладанню наслідків злочину проти банку на клієнта банку та щодо обовязку прокурора внести відомості до ЄРДР.

Ознайомившись із змістом позовної заяви та додатками до неї, вважаю, що позовна заява не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, яким передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Позивач вказує, що 27.06.2018 року у нього викрали телефон, а також що він не мав доступу до Приват24. При цьому на підтвердження вказаної обставини позивач не надає жодних доказів. Крім того, з позовної заяви незрозуміло яким чином викрадений телефон, що не мав доступу до інформації позивача, потягнув за собою наслідки у вигляді злочинних дій по списанню його коштів позивача.

Так, згідно п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Однак позивачем не зазначено, яким законом або договором передбачені способи захисту прав позивача, зазначені в позові у відповідності до наведеної норми.

Крім того, позивачем позовні вимоги викладені в узагальненому вигляді, не конкретизуючи їх. Так, позивач просить суд відновити становище фінансових відносин між сторонами, що існувало до кінця 27.06.2018 року. При цьому позивач точно не вказує про які саме фінансові відносини йде мова, зокрема, не вказує точну суму заборгованості, яку відповідач має відновити, зарахування коштів на рахунок позивача, тощо.

Крім того, позивач просить суд зобовязати прокурора внести відомості до ЄРДР. Однак в даному випадку також не зазначено, які відомості слід внести до єдиного реєстру досудового розслідування, відносно кого, в чому полягає правопорушення.

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред'являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, з мотивів забезпечення захисту порушених прав, судове рішення не може мати загальний характер, з метою належного його виконання в майбутньому.

При цьому суд позбавлений можливості, згідно вимог ЦПК України, виходити за межі позовних вимог, а спір вирішується виключно в межах вимог, заявлених стороною позивача.

У звязку з викладеним, позивачу пропонується уточнити прохальну частину позовної заяви та викласти вимоги з точним формулюванням, конкретизуючи які саме фінансові відносини, у якій сумі та з приводу кого із сторін, позивач просить суд відновити становище, а також зазначити про що саме суд має винести окрему ухвалу, вказати які саме відомості необхідно внести до ЄРДР, тощо.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» в особі Криворізької філії, третя особа прокуратура Дніпропетровської області про захист прав споживачів способом відновлення становища, яке існувало до порушення - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправлення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня її отримання, та роз'яснити, що в іншому випадку позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. Є. Сільченко