28 листопада 2019 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі головуючого судді Бароніна Д.Б., за участю секретаря Бондаренка К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
В обґрунтування позову вказано, що ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 07.10.2019 року. В спірній квартири зареєстровані відповідачі, колишні власники, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . У зв`язку із викладеним позивач просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 .
В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, про день, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно із ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб
В судовому засіданні було встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири, укладеного між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О. № 2554 від 07.10.2019 року, та копією Витягу з Державного речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 183887608, наданого приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Кутовою К.О. від 07.10.2019 року.
Згідно із п. 7 договору купівлі-продажу квартири від 07.10.2019 року продавці - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зобов`язалися знятися з реєстрації місця проживання до 10.10.2019.
До позовної заяви також додано копію нотаріально засвідченої заяви відповідачів від 04.10.2019 про те, що вони дають згоду на зняття їх з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд враховує правову позицію, яка викладена в постанові ВСУ по справі № 6-158цс14 та яка зводиться до того, що право членів сім`ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.
Таким чином, враховуючи, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є колишніми власниками спірної квартири та зобов`язався знятися з реєстраційного обліку до 10.10.2019 року, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги позивача стосовно визнання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_2 , є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанцією №2 від 03.11.2019 року про сплату судового збору у сумі 768,40 грн. Враховуючи викладене та з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн. у рівних частках, а саме по 384,20 грн. з кожного відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_2 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 768 грн. 40 коп., в рівних частках, по 384 грн. 20 коп. з кожного відповідача.
Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Б. Баронін