У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2019 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді - Бедьо В.І.

з участі секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді справу за скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльность старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 56735402, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з даною скаргою, в якій просить суд визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 56735402, яка полягала у не надісланні постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2018 року Головному ПФУ в Закарпатській області та зобовязати державного виконавця вжити передбачені Законом заходи щодо примусового виконання рішення суду, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії з виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2018 року у справі № 308/2201/18.

Подану скаргу обгрунтовує тим, що 11.07.2018 року було відкрито виконавче провадження № 56735402 з виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2018 року у справі № 308/2201/18.

10.08.2018 року державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2018 року.

Заявник зазначає у скарзі, що державним виконавцем було зясовану ту обставину, що боржник отримує пенсію, однак стверджує, що супереч вимогам законодавства постанова від 10.08.2018 року не була надіслана для виконання Головному ПФУ в Закарпатській області.

Відтак, на думку скаржника державний виконавець вчинив не в повному обсязі виконавчі дії передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії, а саме, не вжив всі необхідні дії, передбачені цим Законом заходів примусового виконання рішень, для виконання рішення суду.

Заявник в судове засідання не з"явився, хоч повідомлявся своєчасно про дату та час судового засідання, однак в матеріалах скарги міститься його заява про розгляд справи у його відсутності.

Субєкт оскарження - старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4М в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак подав на адресу суду заяву про відкладення судового розгляду у звязку з перебуванням у відпустці.

Боржник та його представник в судове засідання не зявилися, хоч були повідомлені про дату та час розгляду скарги, про причину неявки суд не повідомили.

Як вбачається зі змісту ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Вивчивши зміст скарги, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні встановлено, що 11.07.2018 року було відкрито виконавче провадження № 56735402 з виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2018 року у справі № 308/2201/18.

10.08.2018 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.08.2018 року

Заявник вказує на те, що державним виконавцем встановлено, що боржник отримує пенсію, однак стверджує, що супереч вимогам законодавства постанова від 10.08.2018 року не була надіслана для виконання Головному ПФУ в Закарпатській області. Вказану бездіяльність заявник вважає неправомірною. Таким чином скаржник стверджує, що державним виконавцем всупереч вимог закону не вчинено всіх дій для належного виконання рішення суду.

Положеннями ст. 12 ЦПК України врегульовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Вивчивши зміст доданої до справи копії постанови державного виконавця від 10.08.2018 року судом встановлено, що така в п. 7 містить припис щодо направлення копії вказаної постанови до Головного управління ПФУ в Закарпатській області.

Разом з тим скаржником не доведено у відповідності до вимог ст. 12 ЦПК України, що державним виконавцем не було надіслано вказану постанову до виконання, оскільки матеріали скарги не містять жодних належних доказів на підтвердження вказаної обставини.

З прохальної частини даної скарги також вбачається, що такий ставить вимогу про зобовязання державного виконавця вжити передбачені Законом заходи щодо примусового виконання рішення суду, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії з виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2018 року у справі № 308/2201/18.

Суд вважає за необхідне акцентувати увагу на ч. 1 ст. 3 ЦПК України, яка передбачає можливість кожної особи в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Узагальнюючи все вищевикладене, суд приходить до переконання, що матеріали скарги не містять даних щодо порушень з боку старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 56735402, чи несвоєчасно вчиняє виконавчі дії з виконання виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2018 року у справі № 308/2201/18.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що наведені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в суді, а тому скарга є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258, 260, 353, 354, 447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання протиправною бездіяльность старшого державного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області ОСОБА_4 у виконавчому провадженні ВП № 56735402 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржено в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі протягом пятнадцяти днів з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бедьо В.І