233 № 233/5424/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року м.Костянтинівка

Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Бєлостоцької О.В.,

при секретарі Теліціній О.О.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням в якому зазначила, що є власницею будинку, розташованого за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Інженерна, 78. В належному позивачці будинку зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, який понад девять років за адресою: м.Костянтинівка, вул.Інженерна, 78 не мешкає без поважних причин. Позивачка змушена сплачувати вартість комунальних послуг в повному обсязі, що призводить до порушення її прав. ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Інженерна, 78.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позові. Зазначила, що будинок № 78 по вул.Інженерній в м.Костянтинівка був придбаний під час перебування у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 Після фактичного припинення шлюбних відносин, приблизно в 2006 році відповідач припинив мешкати в будинку № 78 по вул.Інженерній в м.Костянтинівка та не приймає участі ані у сплаті вартості комунальних послуг, ані у підтриманні будинку в належному стані. Згоди на поділ будинку не дійшли. Реєстрація відповідача в зазначеному будинку впливає на розмір нарахованої плати за комунальні послуги, що приводить до порушення її прав, з огляду на що та зважаючи на те, що ОСОБА_2 з власної волі без поважних причин не мешкає в будинку № 78 по вул.Інженерній більше одного року, просить визнати останнього особою, що втратила право користування жилим приміщенням за вказаною адресою.

Відповідач ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позову ОСОБА_1, пославшись в обґрунтування заперечень на те, що будинок № 78 по вул.Інженерній в м.Костянтинівка був придбаний під час шлюбу із позивачкою по справі, отже є їх спільною сумісною власністю. Не заперечував, що він після припинення шлюбних відносин тривалий час не мешкає в будинку, але іноді користується городом, доглядає за садибою. Згоди щодо поділу будинку, який є спільною сумісною власністю, із дружиною не дійшли.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що після припинення шлюбних відносин ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_2 в будинку № 78 по вул.Інженерній в м.Костянтинівка не мешкають. Садиба за вказаною адресою занедбана, городом користуються сусіди, які мешкають в будинку № 80 по вул.Інженерній в м.Костянтиівка. Не заперечувала, що декілька разів бачила ОСОБА_2 по вул.Інженерній.

Свідок ОСОБА_5, який є батьком відповідача по справі, в судовому засіданні пояснив, що після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 в будинку № 78 по вул.Інженерній в м.Костянтинівка не мешкає, проте вживає заходів для збереження майна, доглядає за садибою, знищує буряни біля двору.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_5, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 06 вересня 2003 року зареєстрували шлюб, у звязку з чим остання змінила прізвище на «Джунковська», що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, актовий запис № 302 від 06 вересня 2003 року (а.с.44-45) на наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про одруження (а.с.36).

05 квітня 2004 року на підставі договору купівлі-продажу ОСОБА_7 придбала у власність будинок, розташований за адресою: Донецька область, м.Костянтинівка, вул.Карла Маркса (Інженерна), 78 (а.с.7-8), в якому згідно довідки КП «Служба єдиного замовника» від 23 серпня 2018 року № 2283 зареєстрований її колишній чоловік відповідач по справі ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно акту перевірки паспортного режиму від 23 серпня 2018 року ОСОБА_2 не мешкає в будинку № 78 по вул.Інженерній в м.Костянтинівка з жовтня 2008 року (а.с.9).

07 жовтня 2008 року року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 був розірваний, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-НО № 139500 (а.с.11).

15 жовтня 2008 року позивачка по справі уклала шлюб із ОСОБА_8 у звязку з чим змінила прізвище з «Джунковська» на «Паршина», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія 1-НО № 144872 (а.с.12).

З досліджених доказів суд дійшов висновку про те, що будинок № 78 по вул.Інженерній (ОСОБА_9) в м.Костянтинівка був придбаний сторонами по справі за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, що не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Відповідно до ст.1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, встановлених законодавством.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Згідно ч.1,2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частиною 1 ст. 319 ЦК передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову як такого, що не ґрунтується на законі, оскільки відповідач ОСОБА_2 є співвласником будинку № 78 по вул.Інженерній (ОСОБА_9) в м.Костянтинівка і не може бути обмежений в праві вільно користуватися, володіти та розпоряджатися своєю власністю з тих підстав, що не мешкає в будинку, співвласником якого він є.

Судові витрати по справі відповідно до ст.141 ЦПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст.9, 155 ЖК України, ст. 60 СК України, ст.ст.317, 319, 321, 383 ЦК України, ст. ст. 4,19, 200, 259,263, 264, 265 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1; РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання : ІНФОРМАЦІЯ_1) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 16 січня 2019 року.

Суддя