Постанова

Іменем України

15 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 754/11846/16-ц

провадження № 61-35823св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко

І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_4,

відповідач Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року у складі судді Рейнарт І. М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У вересні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві з позовом про зняття арешту з майна.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2017 року у складі судді Галась І. А. позов ОСОБА_4 до Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві про зняття арешту з майна було задоволено.

Задовольняючи позов місцевий суд виходив з того, що арешт майна був заходом виконання рішення, а на час розгляду справи виконавче провадження завершено, однак державний виконавець не вчинив заходів щодо скасування заходів, які обмежують права заявника як власника.

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року апеляційну скаргу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві було повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду була мотивована тим, що представник відповідача із заявою про перегляд заочного рішення до Деснянського районного суду міста Києва не звертався, а подав апеляційну скаргу в загальному порядку, що порушує встановлений нормами процесуального права порядок оскарження заочного рішення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У жовтні 2017 року Деснянський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ

Головного територіального управління юстиції у місті Києві подав до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржені рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

15 листопада 2017 року представником заявника було подано заяву про уточнення вимог в якій він просив скасувати ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року, а справу направити для подальшого розгляду до Апеляційного суду міста Києва.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала апеляційного суду є такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи не подано

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2017 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 31 липня 2017 року було відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року та витребувано її матеріали із Деснянського районного суд міста Києва.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

13 червня 2018 року справу № 754/11846/16-ц Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних скаргу передано до Верховного Суду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом першої інстанції було встановлено, що 28 серпня 2009 року державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі виконавчого листа № 2-260/09 від 29 квітня 2009 року. На підставі даної постанови було накладено арешт на все майно боржника.

Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва від 26 листопада 2015 року виконавчий лист № 2-260/09 від 29 квітня 2009 року було повернуто стягувачу без виконання.

З наданих матеріалів справи місцевим судом було встановлено, що повторно до виконання виконавчий лист № 2-260/09 від 29 квітня 2009 року до відділу не надходив, а відтак жодних дій, в тому числі щодо зняття арештів не проводиться.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини 2 статті 232 ЦПК України, 2004 року, заочне рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, тобто шляхом подання апеляційної скарги, лише позивачем.

Згідно з частиною першою статті 228 ЦПК України, 2004 року, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 231 ЦПК України, 2004 року, відповідачем заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку лише у разі залишення його письмової заяви про перегляд заочного рішення без задоволення судом, що його ухвалив.

Оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

Відповідно до частини пятої статті 124 Конституції України судові рішення є чинними та обовязковими до виконання на всій території України, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом. Тому особи, які оскаржують таке рішення, мають враховувати, що рішення, яке визначене судом як заочне, повинне оскаржуватися в порядку, встановленому для оскарження заочних рішень.

Конституційне право сторін по справі на захист порушених прав, свобод та інтересів повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про те, що законом визначено спеціальний порядок перегляду заочного рішення який проводиться судом, що ухвалив заочне рішення, і лише у разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення, таке рішення може бути оскаржене в загальному порядку, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до вірного висновку про повернення апеляційної скарги відповідачу так як із заявою про перегляд заочного рішення він не звертався.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду апеляційної інстанцій без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві на ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року залишити без задоволення.

Ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 вересня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І.

В. Литвиненко

В.

С. Висоцька

І.

М. Фаловська