Дата документу 26.11.2019 Справа № 2-131/08
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/3493/19 Головуючий у 1-й інстанції: Котляр А.М.
Є.У.№ 2-131/08 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Ващенко З.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2018 року про задоволення заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Зазначав, що на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2008 року видано виконавчий лист № 2-131/2008, за яким з нього на користь ОСОБА_4 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням цього ж суду від 18.10.2018 року збільшено розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання доньки ОСОБА_5 , та присуджено до стягнення аліменти у розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на вказані обставини, просив визнати виконавчий лист №2-131/2008 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Виконавчий лист №2-131/08, виданий Хортицьким районним судом м. Запоріжжя , про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття визнано таким, що не підлягає виконанню з 20 листопада 2018 року.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що розглядаючи заяву, суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, не врахував того, що рішення Хортицького районного суду м.Запоріжя від 18.10.2018 року на момент постановлення ухвали (30.11.2018 року) не набрало законної чинності, оскільки оскаржувалось в апеляційному порядку. Крім того, скаржник вказала, що Запорізьким апеляційним судом 20.02.2019 року було ухвалено постанову, якою рішення Хортицького районного суду м.Запоріжя від 18.10.2018 року було скасовано та в позові ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів було відмовлено, а тому підстав визнавати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню у суду першої інстанції не було.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з того, що наявність рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.10.2018 року про збільшення розміру аліментів, які стягнуті з ОСОБА_2 , є підставою для визнання виконавчого листа, який був виданий на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2008 року у справі за №2-131/2008, таким що не підлягає виконанню.

Проте таких висновків суд першої інстанції дій шов з порушенням норм процесуального права, а тому з ними не можна погодитися.

Згідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключеним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення. Однак, на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення.

Встановлено, що на підставі рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 14.04.2008 року було видано виконавчий лист № 2-131/2008, за яким з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 були стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.10.2018 року частково задоволено позов ОСОБА_8 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та ухвалено стягувати із заявника ОСОБА_2 аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки сторін у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця до досягнення дитиною повноліття, на підставі чого було видано відповідний виконавчий лист.

Проте, постановою Запорізького апеляційного суду від 20.02.2019 вказане рішення скасовано, а вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів залишені без задоволення.

Згідно зі статтею 273 ЦПК України, рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 384 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Під час постановлення ухвали про визнання виконавчого листа, який був виданий на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 14.04.2008 року у справі за №2-131/2008, таким що не підлягає виконанню, суд першої інстанції не перевірив, чи набрало рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 18.10.2018 року за ЄУН 337/2093/18 про збільшення розміру аліментів сили чи ні, у зв`язку з чим порушив норми процесуального законодавство та дійшов до помилкового висновку.

З урахуванням наведеного, приписів п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, ОСОБА_1 на підставі ч. 3 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь держави 352, 40 гривень в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 30 листопада 2018 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_2 (іпн: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави 352, 40 гривень (триста п`ятдесят дві гривні 40 копійок) в рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено і підписано 27 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: