Провадження №2/447/48/19
Справа №447/2304/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

заочне

11.01.2019

року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі:головуючого судді Карбовнік І.М.

при секретарі Данилів О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач КП «Розділжитлосервіс» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки 7709,22 грн. заборгованості за комунальні послуги. Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до статуту КП «Розділжитлосервіс», рішення Новороздільської міської ради Львівської області №192 від 01.07.2013р. «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в м.Новий Розділ, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» , «Правил утримання будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2005р. N76 позивач надає відповідачу житлово-комунальні послуги у вигляді утримання експлуатаційних витрат та забезпечення нормального функціонування жилих будівель та прибудинкових територій протягом усього періоду їх використання за призначенням з утриманням експлуатаційних витрат. Відповідач відповідно до займаної частки у будинку, а також на підставі ст..ст.19-21 З Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ст..ст.360,526,509, ст..ст.63-64, 66-68 ЖК України, Постанови Верховного Суду України N6-59цс 13 від 30.10.2013р. (справа про стягнення боргу за комунальні послуги) зобовязаний сплачувати квартплату, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обовязкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобовязаннями, повязаними із спільним майном. Відповідач зобовязаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідачка, ОСОБА_1 не сплачує квартплату. За нею рахується заборгованість у розмірі 7709,22 грн. Заборгованість підтверджена особовим рахунком боржника та довідкою про склад сімї. На вимогу комунального підприємства боржник ігнорує погашення боргу. Згідно ст..205 ЦК України мовчання з приводу боргу трактується як згода з боргом, тому КП «Розділжитлосервіс» звертався із заявою до Миколаївського районного суду Львівської області про видачу судового наказу щодо стягнення із відповідача заборгованості, проте ухвалою суду від 19.05.2017 року заяву було повернуто заявнику.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, згідно якої позов підтримує та просить задоволити.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася, хоча належно повідомлялась про час та місце розгляду справи, поважні причини неявки не повідомив, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та постановити заочне рішення.

Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть у ній участь.

Розглянувши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 проживає в м. Новий Розділ, просп..Шевченка 44.кв 105, Львівської області.

У відповідачки виникла заборгованість по несплаті ним послуг з утримання будинку та прибудинкової території, яка згідно розрахунку наданого позивачем станом на день звернення до суду становить суму в розмірі 7709,22 грн.

У відповідності до ст.13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч.1ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності зі ст.ст. 64,67,68 Житлового кодексу Української РСР, наймачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані комунальні послуги. Повнолітні члени сім'ї несуть з наймачем солідарну відповідальність.

Згідно п.2 ч.1 ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Частинами 3, 4 ст. 16 цього ж Закону,визначено принцип безперебійного надання споживачу послуг. Виконавець/виробник зобов'язаний проводити перерахунок розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі перерви в їх наданні, ненаданні або наданні не в повному обсязі у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч.2 ст.21 цього ж закону, виконавець зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості.

Пунктами 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; одержувати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/тарифу, норми споживання, порядок надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг; на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством.

Такому праву прямо відповідає визначений у п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», обовязок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Верховний Суд України у справі № 6-56220св10, у своєму рішенні від 07.09.2011 року та у справі №6-2951цс15, рішення від 20.04.2016 року, зазначив, що «відсутність укладеного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення споживача від оплати спожитих житлово-комунальних послуг».

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу Української РСР,плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Частиною 1 п.п.5, 6 ст. 30 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що державне регулювання цін/тарифів базується на принципах відповідності оплати житлово-комунальних послуг їх наявності, кількості та якості та відповідальності виконавців/виробників за недотримання вимог стандартів, нормативів, норм, порядків та правил.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.32ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»,плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу, відповідачам), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги згідно з існуючими тарифами та перевірка не тільки розрахунку заборгованості, а й докази надання комунальних послуг.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» щодо стягнення з відповідача заборгованості за послуги з утримання будинку та прибудинкової території є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами справи, докази надані позивачем, у своїй сукупності є достатніми, відтак підтвердженим є і розрахунок заборгованості житлово-комунальні послуги, а тому позов слід задовольнити частково, а саме в межах строку позовної давності.

Абзац 3 п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 08.12.2009 року, передбачає - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Правила про позовну давність, відповідно до ст.267 ЦК України, мають застосовуватися лише тоді, коли буде доведено підставність позовних вимог. У протилежному випадку, в позові має бути відмовлено не з причин пропуску строку позовної давності, а у зв'язку з необґрунтованістю самої вимоги.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог стосовно заборгованості до вересня 2014 року включно, слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю, оскільки такий перебуває поза строками позовної давності і представником позивача не надано суду доказів на підтвердження поважності причин пропуску такого строку

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути 1600.00 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 268, 280, 284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, яка проживає за адресою: просп..Шевченка 44.кв.105,м.Новий Розділ,Львівської області на користь Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» вул.Грушевського,37, р/р5 в АБ "Укргазбанк",() заборгованість за комунальні послуги в розмірі 9559.74 (девять тисяч пятсот пятдесят девять) грн.74 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, яка проживає за адресою: просп..Шевченка 44,кв 105, м.Новий Розділ, Львівської області на користь Комунального підприємства «Розділжитлосервіс» вул.Грушевського,37, р/р5 в АБ "Укргазбанк",() сплачений судовий збір у розмірі 1600,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя : Карбовнік І. М.