233 № 233/2461/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Аллік Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2017 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення дитиною повноліття.

12 грудня 2017 року заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області цей позов було задоволено, стягнуто з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2017 року і до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

За заявою ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 31 липня 2018 року заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 12 грудня 2017 року скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

В заяві про перегляд заочного рішення відповідачем ОСОБА_2 місце проживання зазначене: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що відповідач є громадянином Російської Федерації і проживає на території вказаної країни, судом відповідно до Мінської Конвенції про правову допомогу і правовідносинах по цивільних, сімейних і кримінальних справах було направлено судове доручення компетентному суду Російської Федерації, згідно ухвали суду від 27.08.2018 року.

01 квітня 2019 року до суду надійшли матеріали від Компетентного суду Російської Федерації щодо виконання судового доручення про надання правової допомоги про вручення відповідачу ОСОБА_2 документів та його допит.

У судове засідання позивач не з`явилася, до суду надала заяву в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, задовольнити заявлені нею вимоги у повному обсязі (т.2,а.с.82).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, відповідно до протоколу Тімірязєвського районного суду м. Москви від 21.12.2018 року вбачається, що відповідач визнає позов частково в сумі 5000 рублів РФ, зазначив, що надавав позивачці допомогу на утримання дитини шляхом грошових переказів. Тому просив стягувати з нього аліменти починаючи з дати його допиту під час виконання судового доручення, тобто з 21.12.2018 року. Вказаний розмір аліментів обґрунтовує тим, що у нього погіршився стан здоров`я, що унеможливлює можливість працювати, він несе витрати по погашенню кредиту, у нього на утриманні перебувають старі батьки, яким він постійно допомагає матеріально. У судове засідання у м. Костянтинівку він з`явитись не може, оскільки введено військовий стан, тому просить направити справу для розгляду у суді за місцем його реєстрації: АДРЕСА_2 (т.2, а.с.21-24).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що заявлений позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який зареєстрували у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівка Донецької області 20 грудня 2006 року, актовий запис № 532. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає з позивачкою у справі (т., 1а.с.5-6). Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.02.2017 року, яке набуло законної сили 24.02.2017 року, шлюб між сторонами було розірвано (т.1,а.с.4).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.181 ч.3, 183 Сімейні кодекси України, за рішенням суду грошові кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу його матері, батька та (або) у твердій грошовій сумі, розмір яких визначається судом.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, дочки, інші обставини, що мають істотне значення.

Тому суд не бере до уваги заперечення відповідача щодо надання матеріальної допомоги старим батькам оскільки доказів цього суду не надано, так само не доведена необхідність надання такої допомоги. Також суд не враховує заперечення відповідача в частині наявності у нього кредитних зобов`язань, оскільки вони не стосуються предмету розгляду. Суду не надано доказів на підтвердження пояснень відповідача щодо погіршення стану його здоров`я, неможливості працювати.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тому позиція відповідача щодо встановлення строку стягнення аліментів з 21 грудня 2018 року суперечить вказаній нормі закону.

Теж саме стосується клопотання відповідача щодо направлення цієї справи на розгляд суду за місцем його постійного проживання (реєстрації) у м АДРЕСА_3 , оскільки відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Тим більш, що відповідно до ч.10 вказаної статті позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні. Тобто розгляд цієї справи Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області здійснюється у повній відповідності до правил територіальної юрисдикції (підсудності) справ.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п.17 постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч.2 ст.6 цієї Конвенції).

Також, частинами 1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки визначений спосіб стягнення аліментів відповідає положенням законодавства та інтересам дитини, рівню життя та розвитку.

Заперечення відповідача в частині визначення розміру аліментів у твердій сумі 5000 рублів РФ суд також не бере до уваги, оскільки вони також суперечать вимогам законодавства, а саме ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, якою передбачено лише право одержувача (аліментів) тобто позивачки у справі, звернутись із відповідною заявою.

Щодо належного виконання відповідачем свого обов`язку по матеріальному утриманню дитини, що підтверджено відповідними платіжними документами за період з 2015 по грудень 2018 року (т.2, а.с.36-66), суд зазначає, що вказані платежі будуть враховані виконавчою службою при визначенні розміру чергових платежів.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, в редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн.

Керуючись ст. ст.180,181,182,183,192 СК України, ст. ст.4,12,13,263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2017 року і до повноліття дитини, або до зміни матеріального чи сімейного стану сторін.

Стягнути з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір на користь держави у сумі 640 (шістсот сорок) гривень 00 копійок на доходний рахунок 0001 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, код банку 820019, , одержувач ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя