Ухвала

30 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 755/5828/17

провадження № 61-15819 ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києвавід 07 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які діють в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Київської міської ради, треті особи: Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, служба у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання права власності на кімнату за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

До Верховного Суду 19 серпня 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 подали касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 рокута постанову Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 року у вищевказаній справі.

Касаційна скарга, не може бути прийнята касаційним судом до розгляду, оскільки у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України додані до касаційної скарги документи про сплату судового збору у розмірі 1 280,00 грн кожним, не підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки ізподаної касаційної скарги та копії оскаржуваних судових рішень не вбачається ціни позову станом на день його подання щодо вимог майнового характеру (вартості 1/3 частини квартири), тому неможливо встановити розмір судового збору, який підлягав сплаті при поданні позовної заяви, у зв`язку з чим заявники при сплаті судового збору мають підтвердити відповідність такої сплати належними доказами (позовна заява з визначеною ціною позову).

При цьому, у додатках до касаційної скарги зазначено, що додано три оригінала квитанції на суму 1 920,00 грн кожна, тоді як фактично додані три квитанції на суму 1 280,00 грн кожна.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 07 травня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк до 30 вересня 2019 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Білоконь