Номер провадження: 22-ц/813/5654/19
Номер справи місцевого суду: 494/419/18
Головуючий у першій інстанції Лебединський С. Й.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Приватбанк» у справі за позовом?Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, на?рішення Березівського районного суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Лебединського С.Й. 09 січня 2019 рокуу м. Березівка Одеської області , -

встановила:

05 грудня 2018 р. представник АТ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по кредитному договору б/н від 16 вересня 2013 р., укладеному між Банком та ОСОБА_2 на загальну суму 10 205 гривен 90 коп., та судові витрати по справі у розмірі 1 762 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16 вересня 2013 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6 200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на дані умови, що підтверджується тим, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, та підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав та надав боржнику кредитні кошти. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті, в порядку ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернулась відповідач ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво право на спадщину 06 серпня 2015 року. Позивач, посилаючись на положення ч.1 ст.1282 ЦК України, за якою спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зазначав, що відповідач ОСОБА_1 на лист-претензію не реагує і добровільно вимоги Банку задовольнити не бажає.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Приватбанк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Акціонерного товариства «Приватбанк» просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що Банку стало відомо про смерть позичальника тільки 11 червня 2016 року, а 20 червня 2016 року апелянтом було направлено на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора. Таким чином, Банк пред`явив вимогу до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, і строк пред`явлення кредиторських вимог до спадкоємців не було пропущено.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника Акціонерного товариства «Приватбанк» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову Акціонерного товариства «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмовлення у позові.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що підстав для задоволення даного позову не має.

Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитись зі вказаним висновком суду, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного договору №б/н від 16 вересня 2013 року, ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 6 200,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

09 лютого 2014 по даному кредитному договору ОСОБА_2 був здійснений платіж на суму 500 гривень.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби по Березівському району Березівського міжрайонного управління юстиції в Одеській області, від 30 січня 2015 р., а.з. №536 (а.с.32).

Станом на дату смерті ОСОБА_2 , заборгованість останнього перед Банком за кредитним договором становила 10 205 гривень 90 коп., що складається з наступного:

5 943 гривні 00 коп. - заборгованість за кредитом;

4 262 гривні 90 коп. - заборгованість за відсотками.

11 березня 2015 р. по кредитному договору б/н від 16 вересня 2013 р. був здійснений платіж на погашення кредиту в сумі 1 808 гривен 03 коп..

06 серпня 2015 р. державним нотаріусом Березівської державної нотаріальної контори Одеської області було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на житловий будинок АДРЕСА_1 , на ім`я ОСОБА_1 (спадкова справа №84/2015), що було зареєстровано у реєстрі за №677 (а.с. 101).

На виконання вимог ч.2 ст.1281 ЦК України, позивачем 20 червня 2016 р. була направлена претензія кредитора від 11 червня 2016 р. (вих. №SAMDN6964), яка отримана Березівською районною державною нотаріальною конторою 24 червня 2016 року (а.с.35, 104)

21 липня 2016 р. до Банку від нотаріальної контори надійшла відповідь від 13 липня 2016 р. вих.№ 784, в якій значиться, що спадкоємицею померлого ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , яка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 06 серпня 2015 р. (а.с. 36).

29 листопада 2017 р. до спадкоємиці ОСОБА_1 позивачем було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги, однак, ОСОБА_1 вимоги щодо погашення заборгованості виконано не було (а.с. 37).

Згідно зі статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до частини першої статі 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до частини другої статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що Акціонерне товариство «Приватбанк»дізналось про смерть ОСОБА_2 20 червня 2016 р., однак звернулось з вимогою до спадкоємця ОСОБА_1 29 листопада 2017 р., тобто поза межами передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку, який є присічним, а тому доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Згідно п.п. 1-3 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2019 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. ч.1 ст. 369, 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 09 січня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п.2«а» - 2 «г» ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе