Справа № 263/4304/19
Провадження №4-с/263/26/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Чумак К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця у виконавчому провадженні, зацікавлена особа ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Крилової Л.Ю. В скарзі вказав, що згідно рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя з нього стягнуті аліменти на неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини зі всіх його доходів на користь ОСОБА_2 починаючи з 01.12.2016 року, конкретна сума не зазначена. На підставі вказаного рішення на адресу виконавчої служби був направлений виконавчий лист, 18.12.2017 року відкрито виконавче провадження. З липня 2017 року він не працює, однак сплачував аліменти у сумі котру міг сплачувати, а саме від 800 до 1000 грн. щомісячно, протягом з грудня 2016 року до теперішнього часу, перечислюючи вказані суми ОСОБА_2 . У березні 2019 року йому стало відомо про наявність заборгованості по сплаті аліментів, наявність розрахунку державного виконавця від 22.01.2019 року та наявність постанов про тимчасове обмеження у правах, а саме полювання, користування вогнепальною зброєю, виїзду за межі України, керування транспортними засобами. Вважає дії державного виконавця неправомірними щодо визначення заборгованості по аліментам, розрахунок заборгованості від 22.01.2019 року та постанови про тимчасове обмеження у правах від 22.01.2019 року, тому що аліменти він сплачував щомісячно у сумі яку міг сплачувати. Просить суд визнати дії державного виконавця неправомірними щодо визначення заборгованості, розрахунку заборгованості від 22.01.2019 року та постави про тимчасове обмеження у правах від 22.01.2019 року, стягнути з Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області сплачений ним судовий сбір.

Представник Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області Крилова Л.Ю. заперечувала проти задоволення скарги, суду пояснила, що у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває на виконанні виконавче провадження № 53295635 з примусового виконання виконавчого листа № 263/15365/2016-ц від 28.12.2016 виданого Жовтневим районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. 27.01.2017 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем на день відкриття розраховано заборгованість зі сплати аліментів, які були направлені сторонам виконавчого провадження до виконання та до відома. 15.05.2017 винесено постанову про арешт майна боржника, та внесено Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек за боржник нерухоме майно. 21.01.2019р. до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про нарахування заборгованості, накладення арешту на майно боржника, внесення до Єдиного державного реєстру боржників та винесення чотирьох постанов про обмеження. Заборгованість зі сплати аліментів станом на 22.01.2019 складала 54771,00 грн. у зв`язку з чим державним виконавцем винесено чотири вмотивовані постанови, та надіслано за адресою яку зазначено у виконавчому документі, а саме АДРЕСА_1 , рекомендованою кореспонденцією 316). Проте вищезазначені постанови боржником отримані не були і 23.02.2019р, повернуті до відділу з позначкою «за закінченням терміну зберігання». В порядку ст.ст.184, 192 СК України ОСОБА_1 до суду з вимогами щодо зміни розміру аліментів не звертався.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 просила суд відмовити у задоволення скарги, суду пояснила, що дійсно заявник ОСОБА_1 повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини зі всіх його доходів починаючи з 01.12.2016 року. Він, не приймаючи до уваги вимоги закону, вимоги державного органу, вирішив сплачувати спочатку по 800 грн. щомісячно, потім починаючи з травня 2017 року по 1000 грн. щомісячно, перераховуючи цю суму на її адресу самостійно. З 2017 року ОСОБА_1 не працює. Вона неодноразово зверталась до держвиконавця з заявами про виконання рішення суду, встановлення обмежень у правах ОСОБА_1 згідно з законом, вважає дії виконавчої служби правомірними.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_5 підтримав доводи ОСОБА_2 , просив у задоволенні скарги відмовити.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відсутність підстав.

Судом встановлено, що у Центральному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області перебуває на виконанні виконавче провадження №53295635 з примусового виконання виконавчого листа № 263/15365/2016-ц від 28.12.2016р. виданого Жовтневим районним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини доходів відповідача щомісячно, починаючи з 01.12.2016 року, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів виконавчого провадження, наданого суду вбачається:

27.01.2017р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та на день відкриття виконавчого провадження розраховано заборгованість зі сплати

аліментів, які були направлені сторонам виконавчого провадження до виконання та до відома.

Згідно відповідей на запити державного виконавця: з Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформацію не знайдено. Згідно відповідей на запити з Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії інформацію не знайдено; з Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; з Державної податкової служби України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними особами підприємцями інформація відсутня; з ТЗ «НАІС ДДАІ» за гр. ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровано; з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек за боржником ОСОБА_1 нерухоме майно не зареєстровано.

15.05.2017р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, та внесено Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек за боржник нерухоме майно.

21.01.2019р. до відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 про нарахування заборгованості, накладення арешту на майно боржника, внесення до Єдиного державного реєстру боржників та винесення чотирьох постанов про обмеження.

Суду представленні чотири постанови винесені державним виконавцем 22.01.2019 року в рамках виконавчого провадження №53295635 щодо встановлення відносно ОСОБА_1 ряду обмежень, в зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.12.2016 року по 21.01.2019 року в сумі 54 571 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Згідно відповіді Департаменту адміністративних послуг відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб,гр. ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 07.03.2014р.

Відповідно до вимог ст.195 Сімейного Кодексу України, заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Суд погоджується з наданим державним виконавцем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів, оскільки розрахунок проведений відповідно до вимог ч.2 ст. 195 СК України, з урахуванням відомостей наданих Головним управлінням статистики у Донецькій області щодо визначення суми середньомісячної заробітної плати штатних працівників м. Маріуполя, у урахуванням сплаченої суми аліментів боржником ОСОБА_1 .

Згідно ч.9 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , оскільки державним виконавцем проведено розрахунок заборгованості відповідно до норм діючого законодавства, постанови від 22.01.2019 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у правах також винесені відповідно до вимог ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження», в зв`язку з наявністю у останнього заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці.

Керуючись ст.ст.450-452 ЦПК України, ст.195 Сімейного Кодексу України, ст.ст.11,71 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального Управління юстиції у Донецькій області у виконавчому провадженні № 53295635 по справі /виконавчий лист № 26315365/16ц від 28.12.2016 року / про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, зацікавлена особа ОСОБА_2 , про визнання неправомірними дії виконавця щодо визначення суми заборгованості по аліментам, про визнання неправомірним розрахунку заборгованості від 22.01.2019 року, про визнання неправомірним постанови державного виконавця про тимчасове обмеження у правах від 22.01.2019 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня ії проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя О.Г.Васильченко