Провадження № 2/641/237/2019 Справа № 641/5292/18
15 січня 2019 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого- судді - Григор'єва Б.П.
за участю секретаря судового засідання - Максимової Т.І.,
представника позивача- ОСОБА_1.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, Служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом в якому просила усунути перешкоди в користуванні власністю, визнавши ОСОБА_3 разом з неповнолітнім сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1
В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. У квартирі зареєстровано три особи: позивач, відповідач - ОСОБА_3 та його син ОСОБА_4. Відповідач та його син були зареєстровані у квартирі 2013 року. Фактично ОСОБА_3 не проживає у квартирі з 2012 року, відповідач не є власником житла. Не мешкає в ньому і не користується ним. Витрат пов'язаних з утриманням житла не несе. Не виконує обов'язки члена сім'ї, відсутній за місцем реєстрації.
Позивач та її представник в судове засідання призначене на 15.01.2018 року не з'явились, надали до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позов підтримали, просили задовольнити. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Інші учасники судового розгляду в судове засідання не з'явились, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
25 вересня 2018 року відкрито провадження, та справу прийнято до розгляду.
Суд дослідивши матеріали справи, пояснення свідків, приходить до наступного.
З договору купівлі - продажу квартири посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.В, за реєстровим № 5208 вбачається, що ОСОБА_2 придбала 30.09.1999 року квартиру АДРЕСА_1
У довідці про реєстрацію у житловому приміщені від 27.07.2018 року зазначено, що ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1
З акту затвердженого мешканцями будинку АДРЕСА_1 вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не мешкають в квартирі АДРЕСА_1.
У відповіді № 1316 від 15.06.2018 року КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 5» вказано, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 протягом останнього року до фахівців поліклініки не звертався. Амбулаторна карта в реєстрі - відсутня.
У відповіді Слобідського ВП ГУНП в Харківській області від 19.06. 2018 року № 622/62/аз зазначено, що згідно обліків Слобідського ВП ГУНП в Харківській області, гр. ОСОБА_3 зі скаргами та заявами, щодо перешкоджання йому у проживанні в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 не звертався.
Допитана в якості свідка ОСОБА_7 зазначила, що проживає у АДРЕСА_1 є сусідкою позивача. Свідок пояснила, що останні п'ять років в квартирі АДРЕСА_1 проживає тільки ОСОБА_2 Останній раз свідок бачила відповідача 5 років тому. В квартирі АДРЕСА_1 буває в гостях приблизно раз на рік, чоловічих речей не бачила.
Допитана в якості свідка ОСОБА_8, зазначила, що проживає у АДРЕСА_3 є сусідкою позивача та знає останню 20 років. Свідок пояснила, що у квартирі АДРЕСА_1 живе тільки позивач, відповідача по справі бачила 5 років тому назад. Свідок заходила 1-2 рази в гості до квартири позивача, чоловічих речей там не бачила.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення Перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Правова позиція Верховного суду України по справі № 6-92цс15, викладена в Постанові від 27.05.2015 року, вказує, що передбачений ст. 391 ЦПК України спосіб захисту усунення перешкод власником прав користування та розпорядження своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Частиною другою ст.405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно зі ст. 11 Закону України " Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
При таких обставинах суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 заявлені обґрунтовано, знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-78, 141, 263, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 150, 158, 168 ЖК України, ст. ст. 316, 317, 321, 386, 391, 405 ЦК України, суд-
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1, яка розташована у будинку АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих те перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, РНОКПП:НОМЕР_1, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП: НОМЕР_2, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1

Третя особа: Відділ реєстрації місця проживання у Слобідському районі м. Харкова Управління ведення Реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, адреса: м. Харків, вул. Плеханівська, 42

Третя особа: Служба у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, адреса: м. Харків, вул. Сумська, 78

Суддя: Б. П. Григор'єв