ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Петешенкової М.Ю.

за участю секретаря судового засідання Бондаренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 березня 2008 року між акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10000,00 дол. США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит, сплатити проценти за його користування в розмірі 17,00% річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором був укладений з ПАТ А-Банк договоір поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року та договір поруки з ОСОБА_2 від 27 березня 2008 року.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 свої зобов`язання належним чином не виконує, просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 217580-CRED від 27 березня 2008 року у розмірі 7227,41 дол США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 57772,39 грн; стягнути з ПАТ Акцент-Банк, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10 000, грн та судові витрати (а.с.2-3).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» - задоволено частково (а.с.27-28).

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2018 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2013 року скасовано і справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.53-54).

Позивачем подано до суду уточнену позовну заяву, в якій він просив, з урахуванням рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 10 травня 2011 року, стягнути солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №21758- CRED станом на 02 липня 2018 року, в розмірі 7227,41 дол США; стягнути з ПАТ « Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно на користь АТ КБ « ПриватБанк» заборгованість в розмірі 10000 грн та судові витрати (а.с.81-83).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року в задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовлено (а.с.191-195).

Не погодившись з вказаним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено деякі обставини, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки наданих суду доказів.

Зазначає, що заявлені до стягнення грошові кошти складаються виключно з нарахованих за договором відсотків. Тіло кредиту, а також стягнуті рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2011 року відсотки та штрафи до заявленої суми не включено (а.с.197-202).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк». (правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 217580-CRED від 27 березня 2008 року (а.с.8-10).

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 10 000 дол США зі сплатою за користування ним відсотків 17,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24 березня 2011 року .

Вимоги до ОСОБА_1 були забезпечені шляхом укладання з ОСОБА_2 договору поруки від 27 березня 2008 року та укладенням договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року з ПАТ "А-Банк" (а.с.6, 12).

Відповідно до договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ «Акцент-банк» зобов`язався солідарно з боржником відповідати перед банком за виконання зобов`язань за кредитним договором № 217580-CRED від 27 березня 2008 року, розмір відповідальності 10 000 грн (а.с.7).

Згідно до розрахунку заборгованість станом на 22 квітня 2013 року склала 8478,97 дол США, в тому числі 3643,36 дол США заборгованість за кредитом; 4402,06 дол США заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,28 дол США штраф (фіксована частина), 402,27 дол США (процента складова).

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №217580- CRED від 27 березня 2008 року станом на 20 січня 2011 року в розмірі 4419 дол США 45 центів з яких: заборгованість за кредитом - 3700 дол США 86 центів; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 478 дол США 17 центів; штраф ( фіксована частина) - 31 дол США 47 центів; штраф ( відсоткова складова) 208 дол США 95 центів.

Рішення набрало законної сили 20 лютого 2013 року (а.с.37-39).

В судовому засіданні суду першої інстанції встановлено, що заборгованість за тілом кредиту та штрафні санкції вже повністю стягнено солідарно із відповідачів рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2011 року по справі № 2-526/11р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не доведена сума боргу в розмірі 7227,41 дол. США та те, що зазначена сума не включає заборгованість, що була стягнена у судовому порядку у 2011 році, оскільки розрахунок даної заборгованості суду не надано, та суд позбавлений можливості дослідити визначений позивачем розмір заборгованості по видам заборгованості.

Колегія суддів в повній мірі не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, за змістом частини другої якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2011 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №217580- CRED від 27 березня 2008 року станом на 20 січня 2011 року в розмірі 4419 дол. США 45 центів з яких: заборгованість за кредитом - 3700 дол США 86 центів; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 478 дол США 17 центів; штраф ( фіксована частина) - 31 дол США 47 центів; штраф ( відсоткова складова) 208 дол США 95 центів.

Рішення набрало законної сили 20 лютого 2013 року (а.с.37-39).

Обґрунтовуючи позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк зазначив, що заборгованість за кредитом станом на 02 липня 2018 року складає 17265,55 дол США.

Однак, рішенням Могилів Подільського міськрайонного суду від 10 травня 2011 року у справі №2-526/11 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №217580- CRED від 27 березня 2008 року в розмірі 4419,45 дол США.

Таким чином, різниця, з урахуванням рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду від 10 травня 2011 року складає: 17265,55 - 4419,45 = 12846,10 дол США.

Користуючись своїм правом, позивач просив суд стягнути з відповідачів частково заборгованість за кредитним договором в сумі 7227,41 дол США.

В апеляційній скарзі, Банк зазначає, що заявлені до стягнення грошові кошти складаються виключно з нарахованих за договором відсотків. Тіло кредиту, а також стягнуті рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 10 травня 2011 року відсотки та штрафи до заявленої суми не включено (а.с.197-202).

Як стверджує представник Банку, рішення суду Могилів Подільського міськрайонного суду від 10 травня 2011 року у справі №2-526/11 не виконано.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що звернувшись до суду з вимогою про стягнення заборгованості, Банк, скориставшись передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України правом вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати належних процентів, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив (двічі) позовні вимоги Банку.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Оскільки вперше Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості у квітні 2011 року, відтак строк виконання основного зобов`язання настав у квітні 2011 року.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти та пеню за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не виконано боржником, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскільки судовим рішенням було вирішено питання про стягнення заборгованості за кредитним договором, а право Банку нараховувати проценти за кредитом припинилося з пред`явленням до позичальника позову у квітні 2011 року, тому вимога позивача про стягнення нарахованих після квітня 2011 року процентів є безпідставними.

Щодо солідарного стягнення заборгованості з поручителів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 (справа N 202/4494/16-ц), враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки.

Таким чином, вимоги Банку до поручителів також є безпідставними.

Оскільки позов є безпідставним, у ньому слід відмовити саме за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду слід змінити в частині правового обґрунтування та в задоволенні позову відмовити з вищевикладених підстав.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 вересня 2019 року змінити в частині обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: