ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-16/06 Номер провадження 22-ц/814/240/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2018 року за заявою адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в :

В листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просила визнати виконавчий лист, виданий 05 лютого 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області таким, що не підлягає виконанню. Вказувала, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11 квітня 2006 року ухвалено усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_4 шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільно збудованої двоповерхневої прибудови «А-3» до будинку 116/7 по вул. Шевченко у м. Кременчуці. Однак, в технічному паспорті, плані земельної ділянки ті іншій документації відсутня прибудова «А-3», що, на думку заявника свідчить про неможливість виконання рішення суду. Зазначала, що висновком експерта від 11 травня 2018 року встановлено, що знесення самовільно здійсненої двоповерхової прибудови «А2-2» та прибудови «А1-2» може привести до пошкодження житлового будинку.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення оскаржила ОСОБА_2, яка, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою заяву задовольнити. Вказує, що згідно висновку проведеної будівельно-технічної експертизи знесення прибудови може привести до пошкодження житлового будинку, що порушить її права як співвласника будинку.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з підстав, передбачених ст. 375 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 11 квітня 2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області було ухвалено рішення по справі 2-16/06 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про зобов'язання знести самовільно зведену двоповерхову будівлю, стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні будинком, відшкодування матеріальної та морально шкоди, скасування рішення райвиконкому, визнання права власності на прибудову, яким частково задоволено позов ОСОБА_4 та зобов'язано ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_4, шляхом знесення за рахунок ОСОБА_3 самовільно здійсненої двоповерхової «А-3» прибудови до будинку116/7 по вул. Шевченка. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5 000 грн моральної шкоди та вирішено питання про судові витрати. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовлено.

05 лютого 2008 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано виконавчий лист по справі, який в подальшому пред'явлено до виконання.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 27 листопада 2008 року було скасовано ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 15 липня 2008 року та постановлено нову, якою відмовлено у задоволенні заяви державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_5 про роз'яснення рішення суду. Постановляючи вказану ухвалу суд апеляційної інстанції виходив з безпідставності зазначення судом першої інстанції про те, що на час роз'яснення рішення самочинні побудовані приміщення позначені літ. «А1-1», другий поверх «А2-2», які і повинні бути знесені.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 16 квітня 2010 року було задоволено заяву державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про зміну способу і порядку виконання судового рішення, а саме визначено, що знесенню за рахунок ОСОБА_3 підлягають самовільно здійснена двоповерхова прибудова літ «А2-2» та прибудова літ. «А1-2» (другий поверх) до будинку № 116/7 по вул. Шевченка і м. Кременчуці.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист №2-16/06 був виданий на підставі рішення суду, яке не було скасовано, рішення підлягає примусовому виконанню, а строк пред'явлення виконавчого листа на момент його пред'явлення до виконання не закінчився.

На даний час рішення суду не виконано, що не заперечувалось учасниками справи у зв'язку із чим суд вважає, що на даний час обов'язок боржника існує в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з такими виснвоками місцевого суду.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яяких надана Верховною Радлою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід'ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов'язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід'ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, ОСОБА_6 проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Встановлено, що виконавчий лист виданий на підставі рішення Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 11 квітня 2006 року, яке набрало законної сили та не скасоване, рішення підлягає примусовому виконанню, а строк пред'явлення виконавчого листа до виконання не закінчився.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висноком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги, що виконання судового рішення в частині знесення самовільно здійсненої прибудови може привести до пошкодження житлового будинку і тим самим порушити права його власників не спростовують законності оскаржуваного судового рішення.

Так, положеннями ст. 432 ЦПК України визначено перелік випадків, за яких виконавчий лист може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. До переліку цих обставин не віднесено перевірку законності та обґрунтованості рішення суду, на підставі якого був виданий виконавчий лист або встановлення обєктивної можливості його виконання без порушення майнових прав учасників справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не містять підстав для зміни чи скасування ухвали суду, яке ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим, колегія суддів, приходить до висновку про залишення оскаржуваної ухвали місцевого суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

ОСОБА_7 ОСОБА_1

Судді: Л. І. Пилипчук

ОСОБА_8