БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-н/356/2/19
Справа № 356/12/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2019 року Суддя Березанського міського суду Київської області Лялик Р. М., розглянувши матеріали заяви приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електроенергію, боржник ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області надійшла заява приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електроенергію, боржник ОСОБА_1. Заява обґрунтована тим, що ПрАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, а споживач зобовязаний здійснювати розрахунки з енергопостачальником за спожиту електроенергію по обумовленим тарифам (цінам) у передбачені терміни. Відносини між енергопостачальником та споживачем регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою НКРЕ від 14.03.2018 року № 312. Постачання електроенергії здійснюється в порядку, передбаченому п. 3 вказаних Правил, на підставі договору про користування електричною енергією № 200166420 від 14.02.2011 року, укладеного між ПрАТ «Київобленерго» та боржником. За особовим рахунком № 200166420 боржника електроенергія обліковується електролічильником типу 10.017.855 № 10231439. Згідно рахунку за електроенергію від 28.12.2018 року № НОМЕР_1 боржнику нараховано до сплати заборгованість у розмірі 5 000,34 грн. Відтак, вказуючи на безспірність своїх вимог, просили видати судовий наказ про стягнення на користь Приватного акціонерного товариства «Київобленерго» з боржника ОСОБА_1 заборгованості у вказаному розмірі, а також стягнути судовий збір в розмірі 176,20 грн.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, прийшов до наступних висновків.

Згідно п.п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу, а також у випадку, коли із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вимоги до форми і змісту заяви про видачу судового наказу встановлені в ст. 163 ЦПК України.

Так, пунктами 2, 3 частини 2 статті 163 ЦПК України передбачено, що така заява повинна містити, зокрема, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника, а також місце проживання або місцезнаходження представника заявника, якщо заяву подано ним.

Разом з тим, всупереч вказаним положенням законодавства, заявником при зверненні до суду в заяві не було зазначено ідентифікаційний код юридичної особи-заявника в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також місце проживання або місцезнаходження представника заявника ОСОБА_2, яким було подано заяву.

При цьому, суд звертає увагу на той факт, що в ч. 2 ст. 163 ЦПК України закріплені вимоги, безпосередньо встановлені до форми та змісту самої заяви про видачу судового наказу, відтак, наявність долучених до матеріалів справи документів, які містять посилання на відповідну інформацію, не звільняє позивача від обовязку дотримання процесуальної форми заяви про видачу судового наказу.

Окрім того, у відповідності до положень пунктів 3, 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким предявлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а також інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

За загальним правилом, встановленим положеннями ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. При цьому, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності (ч. 3 ст. 5 ЦК України).

Так, як було визначено ч. 1 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», чинного на момент укладення між заявником як енергопостачальником та боржником як споживачем договору про користування електричною енергією № 200166420 від 14.02.2011 року, споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

При цьому, як визначено положеннями п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року № 1357, чинних на момент виникнення правовідносин, що є предметом судового розгляду, споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Враховуючи вказане, посилання заявника на факт укладення між ОСОБА_1, як споживачем, та ЗАТ «А.Е.С.Київобленерго», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АЕС Київобленерго», перейменоване на Публічне акціонерне товариство «Київобленерго», яке в подальшому перейменоване в Приватне акціонерне товариство «Київобленерго», як енергопостачальником, договору про користування електричною енергією № 200166420 від 14.02.2011 року, як на правову підставу постачання боржнику електроенергії, судом розцінюються критично, так як прострочена заборгованість у розмірі 5 000,34 грн., про стягнення якої заявником подано заяву про видачу судового наказу, у відповідності до рахунку за електроенергію від 28.12.2018 року № НОМЕР_1 нарахована за спожиту електроенергію, обліковану лічильником типу 10.017.855 № 10231439, за особовим рахунком боржника № 200166420, в той час як за змістом п. 4 укладеного договору про користування електричною енергією від 14.02.2011 року облік електричної енергії, наданої споживачу, здійснюється лічильником типу ЦА 6807 Б № 2816183, а відповідна графа договору «Особовий рахунок» незаповнена.

Відтак, вказаний документ не може бути належним доказом на підтвердження існування між ПрАТ «Київобленерго» та вказаним у заяві боржником ОСОБА_1 договірних відносин, як правової підстави для стягнення вказаної в заяві заборгованості за електроенергію.

В той же час, 11.06.2017 року що набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії», за змістом ч. 1 ст. 4 якого учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 року (далі Постанова НКРЕ № 312 від 14.03.2018 року) було затверджено Правила роздрібного ринку електричної енергії, що набрали чинності 19.04.2018 року (за винятком окремих положень) (далі Правила), якими врегульовано взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.

Так, з аналізу змісту п.п. 3.1.1, 3.1.8 Правил вбачається, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу, що передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії за певним обєктом у певний період часу одним електропостачальником відповідно до обраної споживачем комерційної пропозиції.

При цьому, як визначено п. 2 вказаної Постанови НКРЕ № 312 від 14.03.2018 року, укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Разом з тим, заява про видачу судового наказу не містить жодних вказівок та до матеріалів справи не долучено жодних належних та допустимих доказів укладення з вказаним у заяві боржником відповідного договору про постачання електричної енергії на умовах, визначених Правилами, в період з часу набрання відповідними положеннями чинності 19.04.2018 року.

Відтак, проаналізувавши подану заявником заяву про видачу судового наказу, суд прийшов до висновку про те, що вона подана з порушеннями вимог статті 163 ЦПК України, а додані до заяви про видачу судового наказу письмові документи не можуть підтвердити наведені в заяві доводи, відтак, слугувати доказом виникнення та порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вказане, у видачі судового наказу необхідно відмовити на підставі п. 1, 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України.

Щодо вимоги заявника про стягнення з боржника на його користь суми сплаченого судового збору у розмірі 176,20 грн., суд зазначає, що у відповідності до положень ч. 2 ст. 164 ЦПК України, які є спеціальними нормами, що регулюють питання сплати судового збору за подання заяви про видачу судового наказу, у разі відмови у видачі судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 160-165, 352-355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою приватного акціонерного товариства «Київобленерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електроенергію, боржник ОСОБА_1 відмовити.

Роз'яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим Кодексом, після усунення її недоліків.

Заявник має право звернутися в суд з тими самими вимогами у позовному провадженні.

У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд протягом 15 (пятнадцяти) днів з дня її проголошення.

Суддя: Р. М. Лялик