Постанова

Іменем України

07 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 454/1006/17

провадження № 61-26147св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича»,

відповідачі - Львівська місцева прокуратура № 2, Держава Україна в особі Державної казначейської служби України

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 липня 2017 року у складі судді Струс Т.В. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2017 року фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» звернулося до суду з позовом до Львівської місцевої прокуратури № 2, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди. Просило стягнути з відповідачів на його користь 1 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовано тим, що в Генеральну прокуратуру України позивач направив заяву про кримінальне правопорушення. Надалі дана заява була направлена до прокуратури Львівської області. З Львівської місцевої прокуратури № 2 він отримав відповідь про те, що викладені в його заяві відомості не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З огляду на зазначене позивач надіслав до Генеральної прокуратури звернення про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, однак, це звернення не було розглянуто, а скеровано до інших інстанцій. Львівська місцева прокуратура № 2 , розглянувши заяву позивача, надала відповідь про те, що в заяві відсутні підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними і такими, що порушують його права і завдали моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення моральної шкоди, не довів ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, зокрема, наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, не надав суду судового рішення про визнання незаконними дій посадових осіб прокуратури при розгляді його заяви і звернення та заподіяння йому моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року апеляційну скаргу фермерського господарства «Бурки В.В.» відхилено.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 05 липня 2017 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння шкоди і дійшов висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2017 року фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що має місце порушення норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого були порушені права позивача.

Позиція інших учасників справи

У лютому 2018 року від прокуратури Львівської області надійшло заперечення на касаційну скаргу, в якому зазначено, що позивачем не доведено наявність шкоди та вини відповідача в заподіянні шкоди, не надано жодних доказів, що дії прокуратури були протиправними, а тому суд вірно відмовив у задоволенні вимог позивача. Окрім того, розгляд питання про законність прийнятих органами прокуратури у порядку кримінального процесуального законодавства рішень та розгляд поданих позивачем заяв з цих же питань підлягає вирішенню відповідно норм КПК України.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2017 року позивачу поновлено строк на касаційне оскарження, відкрито касаційне провадження, витребувано цивільну справу № 454/1006/17 із суду першої інстанції.

Підпунктом 4 пунктом 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У статті 388 ЦПК України зазначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року матеріали цивільної справи № 454/1006/17 надійшли до Верховного Суду.

04 червня 2019 року матеріали справи передано судді-доповідачу.

Ухвалою Верховного Суду від 17 липня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі з таких мотивів.

При відмові у задоволенні позовних вимог суди попередніх інстанцій зробили висновок про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог, оскільки позивачем, всупереч вимогам статей 10, 60 ЦПК України (в редакції 2004 року), не надано належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності дій посадових осіб органів прокуратури при розгляді його заяви про кримінальне правопорушення та заподіяння йому цими діями чи бездіяльністю моральної шкоди.

Колегія суддів не погоджується із висновками судів з таких підстав.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 березня 2018 року у справі № 461/1930/16-ц (провадження № 14-60цс18) зроблено висновок, що «спори, що виникають між юридичними особами та представниками прокуратури при реалізації ними своїх повноважень, за своїм суб`єктним складом підвідомчі господарським судам. Отже, господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані, зокрема, з вимогами про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктом публічно-правових відносин, - за умови, що такі вимоги не об`єднуються з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом підпадають під дію статті 4 ГПК».

У справі, що переглядається, фермерське господарство «Бурки Віталія Володимировича» заявило вимогу до Львівської місцевої прокуратури № 2 та Держави України в особі Державної казначейської служби України лише про відшкодування моральної шкоди, заподіяної діями суб`єкта владних повноважень, така вимога не об`єднана з вимогою вирішити публічно-правовий спір і за своїм суб`єктним складом така вимога повинна була розглядатися в господарському судочинстві.

Тому судам слід було закрити провадження у справі, оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку цивільного, а має розглядатися в порядку господарського судочинства.

Така позиція узгоджується з позицією, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року у справі № 454/1668/17.

Відповідно до частини першої статті 414 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

При цьому суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ (частина перша статті 256 ЦПК України).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Отже, доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскаржені рішення підлягають скасуванню з закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 255, 256, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» задовольнити частково.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 липня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року скасувати.

Провадження у справі № 454/1006/17 за позовом фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» до Львівської місцевої прокуратури № 2, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди закрити.

Повідомити фермерському господарству «Бурки Віталія Володимировича», що розгляд його справи віднесений до юрисдикції господарського суду.

З моменту прийняття постанови касаційного суду рішення Сокальського районного суду Львівської області від 05 липня 2017 року та ухвала апеляційного суду Львівської області від 30 жовтня 2017 року втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: І. О. Дундар

В. І. Журавель

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук