ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6126/19 Справа № 210/2535/17 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

за участю секретаря - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про витребування коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

26 лютого 2019 року ОСОБА_2 до суду першої інстанції подано клопотання про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 користуватися автомобілем марки «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, шляхом передачі автомобіля, що є предметом спору на зберігання особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору, на підставі акту опису та зберігання майна на майданчик Довгинцівського ВДВС м. Кривий Ріг. Також, просив накласти арешт на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_1 , - квартиру АДРЕСА_1 . Клопотання обґрунтовано тим, що спірний автомобіль знаходиться у розпорядженні відповідача та може бути пошкоджений нею чи прихований в разі не виконання рішення суду в добровільному порядку.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року було частково задоволено клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову: накладено арешт на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони її відчуження. В іншій частині клопотання - відмовлено.

Не погодившись із такою ухвалою в частині накладення арешту на майно, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу у вказаній частині.

В своїй апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилається на неправильне застосування норм матеріального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Крім того, зазначає, що заходи забезпечення позову є неспівмірними із заявленими вимогами.

Інші учасники процесу своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України щодо подачі відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , не скористались.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати в частині накладення арешту на квартиру; заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково; заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; в іншій частині ухвалу суду залишити без змін;з наступних підстав.

Вирішуючи питання заборони користування відповідачем автомобілем, суд посилався на те, що ухвалою суду від 16 червня 2017 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_2 , - ОСОБА_8 про забезпечення позову: накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA RAV4», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2014 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , який знаходиться у користуванні ОСОБА_1 , із забороною його експлуатації. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2017 року зазначену ухвалу суду скасовано та постановлено нову про часткове задоволення заяви шляхом заборони відчуження спірного автомобіля.

Таким чином, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача вже вирішено судом шляхом заборони відчуження автомобіля, що є достатнім засобом захисту позову з метою виконання рішення суду у разі його задоволення. В частині заборони експлуатації автомобіля ухвалою апеляційного суду від 05 жовтня 2017 року відмовлено, тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що повторному вирішенню зазначене клопотання не підлягає.

Разом із цим, враховуючи предмет та ціну позову, суд дійшов висновку про можливість накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить відповідачу ОСОБА_1 .

Задовольняючи клопотання про забезпечення позову в цій частині, суд першої інстанції посилався на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

В частині відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_2 щодо заборони користування відповідачем автомобілем ухвала суду апелянтом не оскаржена, тому колегією суддів не перевіряється.

Однак, колегія суддів не може погодитися з обраним способом забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Єдиною підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року №9 заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи. Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник, звертаючись до суду першої інстанції, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надав додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

Колегія суддів звертає увагу, що арешт є найбільш обтяжливим заходом, який підлягає примусовому виконанню органами державної виконавчої служби, відповідно до Інструкції з організації примусового виконання рішень, та полягає у проведенні опису, оголошенні заборони розпоряджатися, а в разі потреби, обмеженні права користування майном.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевикладених обставин, не перевірив наявності правових підстав у позивача заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного нерухомого майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, колегія суддів, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Заборона відчуження спірного нерухомого майна не обмежить прав відповідача на користування та володіння вказаним нерухомим майном.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що ухвала суду в частині накладення арешту на квартиру підлягає скасуванню.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про необґрунтованість заяви про забезпечення позову, оскільки вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково та ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019 року про забезпечення позову скасувати в частині накладення арешту на квартиру; заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково; заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ; в іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 квітня 2019року про забезпечення позову скасувати в частині накладення арешту на квартиру.

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити будь-яким особам вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 .

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова