У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Малюк В.М., при секретарі Матіко Я.Ю., розглянувши заяву адвоката Ільницького Михайла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову, до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав №08/05/19 від 17.05.2019 року та №09/10/17 від 09.10.2017 року,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Ільницький М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з заявою про забезпечення позову, до подачі позовної заяви, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майнових прав №08/05/19 від 17.05.2019 року та №09/10/17 від 09.10.2017 року.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 29.09.2001 року. Зазначає, що 09.12.2005р. ОСОБА_2 була придбана, згідно відповідного договору купівлі-продажу, земельна ділянка кадастровий номер :34:001:0043 площею 0, 1400 га. цільове призначення - для іншої комерційної діяльності, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка була придбана за рахунок спільних набутих сім`єю грошових коштів, під час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в шлюбних відносинах.

На вказаній вище земельній ділянці, за рахунок спільних набутих сім`єю грошових коштів, ОСОБА_2 розпочав будівництво об`єкта «Реконструкція незавершеного будівництвом тиру під комерційно-житловий комплекс по АДРЕСА_1 ». Вказане будівництво було завершено спільними коштами та зусиллями сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в 18.05.2015р.

Так, після прийняття (здачі) в експлуатацію об`єкта будівництва «Реконструкція незавершеного будівництвом тиру під комерційно-житловий комплекс по АДРЕСА_1 », ОСОБА_2 розпочав відчуження існуючих в ньому об`єктів нерухомого майна (квартир, нежитлових приміщень та гаражів). Вказане відчуження відбувалося шляхом укладення договорів купівлі-продажу майнових прав.

Разом з тим, у листопаді 2019 року, ОСОБА_1 , стало відомо, що ОСОБА_2 двічі порушив визначений законодавством (ст. 63 та 65 Сімейного кодексу України, ст. 369 Цивільного кодексу України) порядок розпорядження спільним сумісним набутим майном у шлюбі, а саме: 17.05.2019 р. ОСОБА_2 уклав із громадянкою ОСОБА_3 договір купівлі-продажу майнових прав № 08/05/19. Згідно умов спірного договору № 1, ОСОБА_2 продав та передав, а ОСОБА_3 прийняла та оплатила майнові права на квартиру АДРЕСА_2 , площею 134, 2 кв.м. Спірний договір № 1 укладений ОСОБА_2 за відсутності згоди позивача ОСОБА_1 .

Крім цього, 09.10.2017р. ОСОБА_2 уклав, знову ж таки, із ОСОБА_4 договір купівлі-продажу майнових прав № 09/10/17. Згідно умов спірного договору № 2 ОСОБА_2 продав га передав, а ОСОБА_3 прийняла та оплатила майнові права на квартиру АДРЕСА_3 , площею 50. кв.м. Спірний договір № 2 укладений ОСОБА_2 за відсутності згоди позивача ОСОБА_1 .

Стверджує, що на даний момент, ОСОБА_1 вважає спірні договори № 1 та 2 оспорюваними, тобто такими, що укладені всупереч діючого законодавства, в порушення її законних прав та інтересів. В свою чергу, вільне розпорядження ОСОБА_3 квартирами №№ 8 та 9, протягом періоду (строку) розгляду судової справи судом, створює ризик відчуження нею таких об`єктів нерухомого майна, що позбавить позивачку ОСОБА_1 можливості відновити наявне в неї право спільної сумісної власності на вказані об`єкти нерухомого майна.

Просить суд вжити наступні заходи забезпечення позову:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 134, 2 кв.м., житловою площею 82, 9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРПНМ - 101);

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 50,3 кв.м., житловою площею 49, 7 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРПНМ -101);

- заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРПНМ - 101;

- заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в ДРРПНМ 101.

Учасники справи в судове засідання не викликались на підставі ч. 1 та ч. 3 ст. 153 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вивчивши доводи поданої заяви про забезпечення позову, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Звернення з позовом до суду за захистом порушених прав, інтересів фізичних осіб та юридичних осіб, а також свобод фізичних осіб є одним із способів судового захисту.

Надаючи правову оцінку обґрунтованості заявленого клопотання, суд зазначає, що інститут забезпечення позову регламентовано статтями 149 - 151 ЦПК України, які встановлюють підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а також способи забезпечення позову в цивільному процесі. Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання рішення суду і спрямована на дотримання норми щодо обов`язковості до виконання судових рішень, встановленої нормами Конституції України.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, до вирішення справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду. Це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

У заяві про забезпечення позову, адвокат Ільницький М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , вказує на те, що він подає дану заяву до подання позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів купівлі продажу майнових прав №08/05/19 від 17.05.2019 року та №09/10/17 від 09.10.2017 року.

Відповідно до ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

При цьому згідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та шляхом заборони вчинення певних дій.

Згідно до п.10 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст.150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову.

Згідно ч.6 ст.153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч.10 ст. 150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Що стосується вимоги адвоката Ільницького М.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як слідує зі змісту поданої заяви, заявляючи про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартири та забороною проводити будь-які дії з такими, позивач припускає, що особа, яка є власником даних квартири та користується такими, на момент звернення до суду може здійснити ряд дій направлених на відчуження квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 9 .

Натомість, жодних доказів вчинення ОСОБА_3 дій чи прояву намірів щодо вчинення дій, спрямованих на утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у даній справі, подані позивачем матеріали не містять. Заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, враховуючи імовірність утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Твердження позивача про можливе відчуження ОСОБА_3 квартир АДРЕСА_5 8 та АДРЕСА_6 ґрунтується лише на її припущеннях та власних міркуваннях.

Крім цього, суд звертає увагу і на ті обставини, що договори купівлі-продажу, які позивачка має намір оскаржити, були укладені раніше, зокрема у 2017 році та на початку 2019 року, і з того часу ОСОБА_3 , як слідує зі змісту поданої заяви, не вчинялося жодних дій по відношенню до даного нерухомого майна.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість відчуження квартир, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На переконання суду, накладення арешту на вказане вище майно, може призвести до порушення прав можливого відповідача по справі, зокрема гарантованого Конституцією України права власності, що є неприпустимим, згідно із зазначеними нормами законодавства.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено належними доказами те, що невжиття визначених ним заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у справі за його можливим позовом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю, недоведеністю та недоцільністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153,157 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви адвоката Ільницького Михайла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову, до подачі позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів купівлі продажу майнових прав №08/05/19 від 17.05.2019 року та №09/10/17 від 09.10.2017 року - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана потягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду В.М.Малюк