ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1292/19 Справа № 206/1120/18 Суддя у 1-й інстанції - Кушнірчук Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2019 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Деркач Н.М.,

суддів - Демченко Е.Л., Ткаченко І.Ю.

при секретарі - Лященко С.Г.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк) на заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, обґрунтовуючи тим, що 27 серпня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено договір № б/н, згідно якого позивач надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, не вчасно надавав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, в результаті чого виникла заборгованість за кредитом станом на 31 грудня 2017 року в сумі 81505,99 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 7745,78 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 66369,85 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3271,03 грн., а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 250,00 грн. (фіксована частина) та в сумі 3869,33 грн. (процентна складова). Вказані суми ПАТ КБ"ПриватБанк" просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2018 року позов банку задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 серпня 2008 року, яка станом на 31 грудня 2017 року склала 19306,40 грн., з яких: заборгованість за кредитом 7745,78 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 8289,59 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3171,03 грн. та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. В іншій частині позову про стягнення відсотків і штрафів відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк (на теперішній час АТ КБ ПриватБанк) посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для зменшення розміру заборгованості по процентам та відсутності підстав для стягнення пені і штрафів.

ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим положеннями ст. 360 ЦПК України, щодо подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ ПриватБанк не скористався.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Указом Президента України від 29 грудня 2017 року № 452/2017 Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах ліквідовано Апеляційний суд Дніпропетровської області та утворено Дніпровський апеляційний суд, який забезпечує здійснення правосуддя на відповідній території.

Дану цивільну справу передано до Дніпровського апеляційного суду.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного між сторонами у справі договору б/н від 27 серпня 2008 року відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, який в подальшому був збільшений до 8000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві.

Відповідно до умов договору ОСОБА_1 зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. При порушенні відповідачем строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу штраф у розмірі 250 гривень + 5 % від суми позову.

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору у нього виникла заборгованість.

Частково задовольняючи позовні вимоги АТ КБ ПриватБанк, суд першої інстанції виходив з того, що з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем у розмірі більшому ніж 36% на рік, при цьому підвищення відбулося в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, що протирічить вимогам Закону України від 22.09.2011 року № 3795-V1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». Судом задоволено позовні вимоги банку про стягнення пені і комісії та відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів, оскільки пеня та штраф є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому одночасне застосування пені та штрафу свідчить про застосування подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами Банку, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві.

Згідно з пунктами 3.2, 3.3 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, який має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Умовами укладеного сторонами кредитного договору передбачено сплату позичальником пені у разі несвоєчасного погашення заборгованості, а також штрафів при порушенні строків платежів по будь-якому з зобов'язань.

З заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної відповідачем, вбачається, що ним погоджена процентна ставка по кредиту 36% на рік (3% на місяць) на залишок заборгованості.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 несвоєчасно вносилися суми на погашення заборгованості по кредиту, у звязку з чим у нього утворилася заборгованість.

При цьому, з розрахунку суми заборгованості, наданого банком, вбачається, що з 01 квітня 2015 року по 31 грудня 2017 року проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем у розмірі, більшому ніж 36% на рік.

У звязку з чим, висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення заборгованості по процентам у сумі 8289,59 грн., виходячи з процентної ставки по кредиту 36% на рік (3% на місяць) на залишок заборгованості, обумовленої сторонами у договорі, є правильним.

Посилання апелянта на те, що банком направлялося відповідачу повідомлення про підвищення процентної ставки по кредитному договору не може свідчити про його двостороннє погодження.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми штрафів, оскільки за умови стягнення заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3271,03 грн. стягнення штрафів призведе до подвійної відповідальності ОСОБА_1 за порушення умов кредитного договору.

Клопотання апелянта у прохальній частині апеляційної скарги про стягнення пені і заборгованості по комісії є безпідставним, оскільки рішенням суду з ОСОБА_1 на користь банку стягнуто заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3271,03 грн.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянтом зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Тож, керуючись положеннями ст. ст. 259, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк (на теперішній час Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк) залишити без задоволення.

Заочне рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Н.М. Деркач

Судді: Е.Л.Демченко

ОСОБА_2