ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7135/17 Номер провадження 22-ц/814/2574/19Головуючий у 1-й інстанції Кривич Ж.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

За участю секретаря судового засідання: Зеленської О.І.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання договору купівлі-продажу автомобіля дійсним та визнання права власності на автомобіль

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Кривич Ж.О. у період часу з 11:24:45 год. до 11:57:44 год.,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд визнати дійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу і визнати за ним право власності на автомобіль КІА Маджентіс 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ..

Підстави позову вмотивовував тим, що 7 грудня 2007 року ОСОБА_2 , діючи від імені та за дорученням ОСОБА_5 , продав позивачу автомобіль, що підтверджується укладеним у простій письмовій формі договором купівлі-продажу. ОСОБА_2 також видав позивачу нотаріально посвідчену довіреність на право користування, володіння та розпорядження автомобілем на строк до 20 липня 2010 року. За придбання автомобіля ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 кошти в сумі 14 200 доларів США.

Позивач також вказував на те, що під час укладення правочину, він та ОСОБА_2 домовилися про його нотаріальне посвідчення, але позивач ухилився від нотаріального посвідчення договору та переоформлення його у Кременчуцькому відділенні МРЕВ через відсутність грошових коштів. У подальшому ОСОБА_1 пропонував ОСОБА_2 посвідчити договір нотаріально, але останній на пропозиції з`явитися до нотаріуса не відреагував. Власник автомобіля ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . В інший спосіб позивач не може довести свого права власності на транспортний засіб.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля від 07 грудня 2007 року дійсним та про визнання за позивачем права власності на автомобіль «КІА Маджентіс»,2004 року випуску, д.н.з НОМЕР_1 , - залишені без задоволення..

З даним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, а викладені в ньому висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам та матеріалам справи.

Вказує на те, що суд невірно надав оцінку наданим ним доказам. Звертає увагу на те, що факт виконання договору також підтверджується тією обставиною, що він володів і користувався транспортним засобом на протязі останніх років, здійснював страхування своєї цивільно-правової відповідальності під час керування транспортним засобом, доглядав за ним.

Вважає необхідним застосування норм ч. 2 ст.220 ЦК України, вказуючи на ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду судом апеляційної інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що власником спірного автомобіля КІА Маджентіс 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_5

20 липня 2007 року ОСОБА_5 уповноважив ОСОБА_2 здійснювати володіння та розпорядження цим транспортним засобом, про що видав цивільно правове доручення з терміном дії три роки (до 20 липня 2010 року) з правом передовіри.

7 грудня 2007 року ОСОБА_2 , який діяв на підставі довіреності від 20 липня 2007 року, виданої ОСОБА_5 , продав, а ОСОБА_1 купив за 14 200 доларів США автомобіль КІА Маджентіс 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 (а. с. 13). Договір укладений між сторонами у простій письмовій формі.

В той же день ОСОБА_2 видав Бакалу ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність, якою уповноважив позивача діяти в межах повноважень, передбачених основною довіреністю, зокрема, знімати з обліку автомобіль, продавати, представляти інтереси власника з будь-яких питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням транспортного засобу (а. с. 15, 16).

Строк дії основної та виданої в порядку передоручення довіреностей закінчився 20 липня 2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Спадщину після нього прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які залучені до участі у справі як треті особи (а .с. 70,79). Згідно відповіді Територіального сервісного центру № 5342 від 7 березня 2018 року власником транспортного засобу залишається ОСОБА_5 ..

Також встановлено, що у зв`язку із виникненням спору щодо поділу спадкового майна свідоцтва про право власності в порядку спадкування на спірний транспортний засіб треті особи до цього часу не отримали.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 року № 1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб`єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загально цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції правильно виходив з того, що 7 грудня 2007 рок сторони в належній формі не уклали договір купівлі продажу автомобіля, та не здійснили переоформлення автомобіля згідно з установленим законом порядком.

Крім того суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач визначив, що відповідачем у справі є ОСОБА_2 особа яка діяла за цивільно правовим дорученням від імені власника, та повноваження якого на представництво інтересів власника закінчилися 20 липня 2010 року. Тобто ОСОБА_2 не може бути належним відповідачем у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті власника автомобіля ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 , спадщину після нього прийняли ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які залучені до участі у справі як треті особи (а .с. 70,79).

Жодних позовних вимог до спадкоємців померлого власника автомобіля позивачем ОСОБА_1 не заявлялося.

Висновки місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог є законними та обґрунтованими.

мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).,(Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги не спростували висновки місцевого суду щодо відмови у задоволенні позовних вимог та не знайшли свого підтвердження в ході перегляду рішення судом апеляційної інстанції, з підстав, викладених вище.

Заперечення апелянта щодо невірного застосування судом вимог ч.2 ст. 220 ЦК України є безпідставними.

Згідно з вимогами ст. 220 ЦК України дійсним може бути визнаний правочин, який підлягав нотаріальному посвідченню.

Згідно з письмовим договором купівлі продажу, який долучений позивачем до матеріалів справи слідує, що сторони не обумовлювали обов`язкове нотаріальне посвідчення цього правочину( а. с. 13 ). Навпаки, сторони в п.3 договору обумовили, що нотаріальне посвідчення не здійснюється в зв`язку з відмовою позивача ОСОБА_1 від нотаріального посвідчення договору.

Таким чином відсутні правові підстави для визнання дійсним договору купівлі продажу автомобіля.

Щодо застосування інших норм матеріального права, які регулюють укладення договору купівлі продажу транспортних засобів зазначено вище.

У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2019 року.

Підстави для зміни розподілу рішення суду в частині судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07 серпня 2019 року,залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя : П.С. Абрамов

Судді: Л.І. Пилипчук О.В. Чумак