Провадження №22-з/812/8/19
9 січня 2019 року м. Миколаїв
справа № 2-2220/2007
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого Коломієць В.В.
суддів Данилової О.О., Шаманської Н.О.,
із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без участі учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв, ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва, постановлену 24 жовтня 2018 року суддею Рум'янцевою Н.О. у приміщенні цього суду, повний текст ухвали складений цього ж дня,
Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання неправомірною та скасування постанови начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульського ВДВС) Павлюк П.М., а також зобов'язання начальника Інгульського ВДВС повторно розглянути скаргу ОСОБА_1 від 24.07.2018 року - відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018 року задоволено частково. Вказана ухвала місцевого суду скасована та постановлено нове судове рішення. Скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною постанову начальника Інгульського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 02.08.2018 року.
17 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення стосовно розподілу судових витрат, в якій просив стягнути з начальника Інгульського ВДВС - Павлюк П.М., на користь ОСОБА_1 352грн. 40коп. судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги, та 5000 грн. витрат на професійну правову допомогу, а всього 5352 грн. 40 коп.
Перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.
За правилами ч.ч. 1, 2, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов?язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до підпунктів «б» і «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 жовтня 2018 року скасовано та постановлено нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною постанову начальника Інгульського ВДВС від 02.08.2018 року та встановлено, що вимоги ОСОБА_1 про зобов'язання начальника Інгульського ВДВС повторно розглянути скаргу від 24.07.2018 року представника стягувача ОСОБА_1 на дії державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні 52426979 - задоволенню не підлягають.
В той же час, питання щодо розподілу судових витрат не було вирішено, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу, наданого одночасно зі зверненням до суду з даною скаргою, адвокатом ОСОБА_2 (свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 381 від 1 жовтня 2005 року) на підставі договору від 02 серпня 2018 року про надання правової допомоги ОСОБА_1 витрачено: 1 година на надання стягувачу консультації зі спірного питання та 4 години на ознайомлення з матеріалами справи, підготовку скарги та доданих матеріалів (а.с. 12, 15).
На підтвердження понесених судових витрат в матеріалах справи міститься копія квитанції до прибуткового касового ордера від 02.08.2018 року про сплату ОСОБА_1 адвокату ОСОБА_2 5000 грн. витрат на правничу допомогу (а.с. 14) та квитанція № ПН 506 від 16.11.2018 року про сплату 352 грн. 40 коп. судового збору при подачі апеляційної скарги (а.с.55).
Таким чином, враховуючи принцип пропорційності відшкодування судових витрат при частковому задоволенні вимог, приймаючи до уваги роз'яснення, викладені у абзаці другому п. 36 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.102014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» про те, що у разі неможливості точно визначити розподіл судових витрат при частковому задоволенні позову немайнового характеру судові витрати розподіляються між сторонами порівну, колегія суддів дійшла висновку, що з Інгульського ВДВС на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню відшкодування судових витрат в розмірі 2676грн. 20коп. (352грн. 40коп. судового збору + 5000 грн. витрат на правову допомогу) : 2).
Вимога заявника про стягнення судових витрат саме з начальника Інгульського ВДВС - Павлюка П.М. - є безпідставною, оскільки статтею 452 ЦПК України передбачено у разі задоволення скарги заявника покладення таких витрат на орган державної виконавчої служби.
Клопотання Інгульського ВДВС про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000 грн., яке надійшло до апеляційного суду 8 січня 2019 року, задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.
Так, вказане клопотання обґрунтовано тим, що розмір витрат на правничу допомогу у сумі 5000 грн. не є співмірним зі складністю справи, часу, витраченого адвокатом на виконання робіт, ціною позову (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На думку Інгульського ВДВС, несуттєвість значення даної справи для ОСОБА_1 підтверджується умовами укладеного між ним та адвокатом ОСОБА_2 договору про надання правової допомоги, відповідно до якого розмір гонорару не залежить від досягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. До того ж результати розгляду даної справи судом не впливають на розмір стягнутих з боржника та перерахованих стягувачу коштів.
Проте, наведені Інгульським ВДВС доводи не свідчать про неспівмірність витрат на правничу допомогу, а тому не можуть бути прийняті до уваги.
Керуючись ст.ст.141, 270, 381-384 ЦПК України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з Інгульського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_3 територіального управління юстиції у Миколаївській області на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2676грн. 20коп. (дві тисячі шістсот сімдесят шість гривень двадцять копійок).
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.
Головуючий: В.В. Коломієць
Судді: О.О. Данилова
Повний текст постанови складено 9 січня 2019 року.