Провадження № 2/641/680/2019 Справа № 641/8267/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого - судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 137373, 00 грн та та моральної шкоди у розмірі 201042,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних ОСОБА_3 посилався на те, що в березні 2004 року він познайомився із ОСОБА_2 та вони мешкали разом без реєстрації шлюбу, в липні 2004 року ОСОБА_2 повідомила його про свою вагітність, а ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька Єлизавета. В свідоцтві про народження позивач ОСОБА_3 був записаний батьком дитини за його заявою, оскільки був впевнений у своєму батьківстві щодо дитини. Згодом, ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народилась донька ОСОБА_4 , батьком якої у свідоцтві про народження також був записаний позивач за його заявою. В липні 2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 одружились, однак із часом у ОСОБА_3 з`явились сумніви в його батьківстві щодо доньки ОСОБА_5 , він вирішив провести ДНК-експертизу з метою визначення батьківства та у грудні 2014 року отримав негативний результат тесту. Після цього сім`я фактично розпалась, у червні 2015 року шлюб було розірвано на підставі судового рішення. Через деякий час ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спробували відновити сімейні стосунки, однак їм цього не вдалось та наприкінці 2016 року вони остаточно розійшлись. Позивач стверджує, що на час реєстрації народження дитини він був упевнений у своєму батьківстві, однак згідно висновків експерта було встановлено, що він не є біологічним батьком ОСОБА_5 . Рішенням суду його було виключено з відомостей, як про батька.

У зв`язку даними обставинами він зазнав моральних страждань, які виявились у сильному душевному хвилюванні та призвели до невротичних розладів, у зв`язку з чим він просить стягнути моральну шкоду у розмірі 201042 грн..

Крім того зазначає, що на протязі всього часу від народження ОСОБА_5 до моменту встановлення факту відсутності батьківства він офіційно працював в період часу з 2005 року по 2017 р. В КЗОЗ Харківському обласному бюро судово-медичної експертизи на посаді експерта. В складі родини позивача проживали 4 осіб з ним включно та він був одним годувальником. Так, з довідки про доходи загальна сума доходу за період з 2005 року по 2017 р. Склала 549492,65 грн., тобто ј частина складає 137373 грн, які він просить стягнути з відповідача на його користь.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.01.2019 року позовну заяву було прийнято до провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив суд її задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, пояснила, що позивачу було відомо, що вона вагітна та що він не є батько майбутньої дитини, а тому відсутні підстави для задоволення позову. Зазначила, що умовою їх спільного проживання є те, що вона народить йому спільну дитину.

Крім того відповідачем у встановленому законом порядку та строки був поданий відзив, у якому вона зазначає, що позивачем не надано доказів, що отримані кошти він витрачав на дитину.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача , відповідача дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2017 року виключено з актового запису про народження № 224, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова 13.04.2005, щодо народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомості про батька дитини - ОСОБА_3 . (.а.с 9)

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 08.05.2018 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 грудня 2017 року залишено без змін. (а.с. 92-96)

Одним із способів такого захисту, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України, є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним Кодексом і відповідними законами України.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

За таких обставин, суд вважає за можливо відшкодувати позивачу моральну шкоду завдану неправомірними діями відповідача та стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до довідки наданої КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи, заробітна плата ОСОБА_3 за період з 2005 р. по 2017 р. складає 549492,65 грн. (а.с. 14).

Відповідно до положень ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він заробітну плату на протязі строку з 2005 р. до 2017 р. у розмірі 137373 грн витрачав на дитину, Єлизавету, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В решті задоволення позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 100,00 грн.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Позивач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: . АДРЕСА_3 .

Суддя: О. А. Курганникова