КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУДУ
______________________________
Справа №357/7191/19
Апеляційне провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2019 року (суддя Ярмола О.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

встановила:

у липні 2019р. позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на неї у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до 30 червня 2022 року.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що її мати ОСОБА_4 перебувала в шлюбі з відповідачем, який є її батьком, з 11 березня 2000 року по 10 січня 2002 року, та отримували аліменти на неї на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2006 року у розмірі 1/4 частини його заробітку, починаючи з 20 жовтня 2006 року і до її повноліття.

Позивач посилалася на те, що на час пред`явлення позову вона досягла повноліття, сплата аліментів відповідачем припинена, однак вона навчається в Національному університеті біоресурсів і природокористування України на денній формі навчання, не має доходу, а тому потребує матеріальної допомоги від батька.

Враховуючи, що відповідач сплачує аліменти на двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, просила стягнути з відповідача аліменти на неї в розмірі 1/6 частини його заробітку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до 30 червня 2022 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на період навчання в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходу ОСОБА_2 , щомісячно, починаючи з 03 липня 2019 року і до 30 червня 2022 року. Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 768грн 40коп. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач посилається на неправильне встановлення судом обставин, які мають значення для справи та неврахування того, що аліменти на трьох дітей стягуються у розмірі не більше Ѕ частини від всіх доходів, з урахуванням чого було заявлено про стягнення 1/6 частини від доходів відповідача.

Також, позивач вважає, що аліменти, які стягуються з відповідача на двох синів від другого шлюбу, надходять в спільний бюджет сім`ї відповідача, оскільки він проживає разом з матір`ю дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, зазначаючи, що позивачем не надано доказів її витрат і того, що розмір аліментів, які були стягнуті судом, не покривають її витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи апеляційним судом проведено без виклику учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на час звернення до суду досягла повноліття та проживає окремо від батька.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2006 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на дочку ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 жовтня 2006 року і до повноліття дитини (с.с.25).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 вересня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, на сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 4 серпня 2014 року і до повноліття дітей.

Згідно довідки Національного університету біоресурсів і природокористування України від 11 червня 2019 року ОСОБА_1 є студенткою освітнього ступеня бакалавр 1 курсу, навчається на денному відділенні за державним замовленням, навчання закінчує 30 червня 2022 року (с.с.7).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що повнолітня дочка відповідача продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати таку матеріальну допомогу, однак, у розмірі меншому, ніж просить позивач, так як має на утриманні двох малолітніх дітей.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає обставинам справи, наданим сторонами доказам та ґрунтується на норах матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання,

вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Пред`являючи позов, позивач зазначила, що потребує матеріальної допомоги батька, посилаючись, зокрема, на витрати, пов`язанні з навчанням, харчуванням, проживанням у гуртожитку, витрати на проїзд, оскільки матері одній важно її утримувати.

Разом з цим, до позовної заяви позивачем надано тільки довідку про навчання у Національному університеті біоресурсів і природокористування України за державним замовленням та довідку про реєстрацію у гуртожитку.

Доказів вартості проживання у гуртожитку, розрахунку необхідних витрат на навчання та проїзд позивачем надано не було.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що відповідач має можливість сплачувати кошти на утримання своєї повнолітньої дочки, яка навчається та потребує допомоги, дійшов обґрунтованого висновку про зобов`язання відповідача утримувати позивача на період навчання.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи не містять доказів, що у власності відповідача перебуває рухоме або нерухоме майно, згідно довідки про доходи від 12 серпня 2019 року він працює в Генеральному штабі Збройних сил України на посаді військовослужбовця з посадовим окладом 5 640грн, його дохід за 6 місяців 2019 року становив 153 989,49грн, з яких утримано аліментів на суму 77 591,51грн (с.с.22).

Згідно ч. 2 ст. 200 СК України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Суду першої інстанції позивачем не було надано доказів доходів, які отримує її мати, а надана позивачем до апеляційної скарги довідка про посадовий оклад її матері не є належним доказом доходу, який вона отримує щомісячно.

Враховуючи дохід відповідача, розмір аліментів, який визначив суд першої інстанції, буде становити більше 3 000грн щомісячно, як зазначила її представник у суді першої інстанції, позивач отримує стипендію у розмірі 1300грн, прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» для працездатних осіб, з 1 липня 2019 року становить 2007грн, обов`язок надавати матеріальну допомогу також є і у матері позивача, відповідач має на утриманні двох малолітніх дітей, тому суд першої інстанції правильно визначив розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було встановлено реальної заробітної плати відповідача, спростовується матеріалами справи, які містять довідку вих. № 305/451 від 12 серпня 2019 року, в якій зазначений не тільки посадовий оклад відповідача у розмірі 5 640грн, а і нараховане грошове забезпечення за останні 6 місяців у розмірі 153 989грн 49коп. (с.с.22).

Згідно ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежалим від нього.

Позивачем до апеляційної скарги додані квитанції про оплату за проживання у гуртожитку та понесені витрати на придбання книжок. Однак, апеляційна скарга не містить обґрунтування причин неподання цих доказів до суду першої інстанції, тому колегія суддів не має правових підстав для прийняття вказаних доказів.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, оцінив надані сторонами докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 4 вересня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк