БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/212/19
Справа № 356/346/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.08.2019 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р. М.

При секретарі Настич Н. А.

За участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

До Березанського міського суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що від спільного проживання з відповідачем по справі - ОСОБА_2 мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, з часу розлучення подружжя у 2007 році не бачиться з сином, не цікавиться його життям, здоров`ям, ніякої участі у вихованні та утриманні дитини не бере, має заборгованість зі сплати аліментів. На засідання опікунської ради Броварської міської ради Київської області з приводу позбавлення його батьківських прав 07.05.2019 року відповідач не з`явився та не надав жодних доказів того, що він приймає участь у вихованні та утриманні сина. За вказаних обставин позивачка вважає, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, відтак, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка в підготовчому судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав, в ньому наведених, просила задовольнити. Вказала, що відповідач не цікавиться життям сина, не приймає участі у його вихованні та утриманні та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідач в підготовче судове засідання повторно не з`явився, належним чином повідомлений про день, час та місце слухання справи, 25.07.2019 року через канцелярію суду подав заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив розгляд справи проводити за його відсутності (а.с.51).

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області в підготовче судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, 27.06.2019 року через канцелярію суду подав заяву, в якій пред`явлені позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримав та просив проводити розгляд справи за відсутності їхнього представника (а.с.44-45).

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи вказані обставини, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності вказаних учасників справи відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає за можливе постановити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Заслухавши пояснення позивачки, враховуючи позицію відповідача та третьої особи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 09.07.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 440 (а.с.10).

23.03.2007 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 23.03.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 160 (а.с.18).

Згідно витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 3213-2 від 17.10.2018 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 03.11.2004 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

Згідно з довідкою відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» Броварської міської ради Київської області про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.03.2019 року, ОСОБА_1 проживає разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 27.02.2019 року № 19 встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її матеріальному утриманні; батько дитини ОСОБА_2 з 23.03.2007 року з сином не спілкується та участі у вихованні дитини не приймає (а.с.30).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 31.01.2019 року за № 879 загальна сума заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 2-1515 від 18.04.2007 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з останнього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 20.12.2004 року по 29.01.2019 року становить 29 807,21 грн. (а.с.11-12).

У зв`язку з цим постановою начальника Березанського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Іораш С. М. від 31.01.2019 року у виконавчому провадженні № 19213570 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа № 2-1515 від 18.04.2007 року про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на останнього накладено штраф у вигляді 50% від суми заборгованості, що становить 14 903,60 грн., на користь стягувача ОСОБА_1 (а.с.14-15).

Згідно характеристики ОСОБА_3 , 2004 року народження за місцем навчання, виданої класним керівником ОСОБА_4 , останній з 01.09.2010 року навчається в Броварському навчально-виховному комплексі, є учнем 9-А класу спеціалізованої школи другого ступеня з поглибленим вивченням математики. Має середньо-достатній рівень навчальних досягнень. Мати ОСОБА_1 постійно цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, його поведінкою, спілкуванням з учнями та вчителями. Присутня на всіх шкільних зборах, спілкується з учителями-предметниками. За потреби спілкується з класним керівником, повідомляє про відсутність сина на навчальних заняттях. Вдома для дитини створено сприятливі та комфортні умови для навчання. Батько дитини - ОСОБА_2 , зацікавленості навчанням та вихованням сина не проявляє (а.с.19).

Згідно з довідкою від 27.02.2019 року № 1 за підписом директора ОСОБА_5 , ОСОБА_3 вивчає іноземні мови в ТОВ «Центр іноземних мов «СПІК ІНГЛИШ» з 01.09.2018 року по теперішній час; 18.09.2018 року ОСОБА_1 за його навчання сплачено 5 950 грн., що підтверджується також квитанцією до прибуткового касового ордеру від 18.09.2018 року (а.с.23,24).

07.09.2018 року ОСОБА_1 уклала договір № 051013218 з ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ КИЇВ ПКО» про навчання ОСОБА_3 строком на 7 навчальних семестрів; вартість навчання в розмірі 27 000 грн., а також вартість студентського квитка в сумі 350 грн. сплачено ОСОБА_1 на рахунок ТОВ «Комп`ютерна академія ШАГ КИЇВ ПКО» згідно рахунку-фактури № КВ-051013218 від 07.09.2018 року та квитанції № 0.0..1 (а.с.25,26-28).

Згідно з довідкою КНП Броварської міської ради «Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» від 25.02.2019 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в дитячій поліклініці, за станом його здоров`я піклувалася лише мати (а.с.29).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 07.05.2019 року за вих. № 04-22/456, затвердженого рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 07.05.2019 року № 549, за результатом розгляду питання про доцільність позбавлення батьківських прав встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з матір`ю, ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між батьками - ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , розірвано 15.12.2007 року. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.03.2019 року № 123, складеного працівником служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області, ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю у трикімнатній квартирі з усіма зручностями, приміщення в задовільному стані, дитина має окрему кімнату, ліжко, шафу для речей, письмовий стіл, комп`ютер, забезпечена одягом, взуттям, продуктами харчування, шкільним приладдям. За місцем навчання ОСОБА_3 характеризується позитивно, зарекомендував себе як товариський та дисциплінований учень. За результатами бесіди, проведеної з неповнолітнім ОСОБА_3 18.03.2019 року спеціалістом служби у справах дітей Броварської міської ради Київської області встановлено, що останній легко йде на контакт, намагався відверто відповідати на запитання, є емоційним, комунікабельним, має розвинуту пізнавальну діяльність. У світогляді дитини головною авторитетною фігурою є його мати, з якою неповнолітній має стійкий емоційний зв`язок. Зі слів дитини, останній не бачив батька після розлучення, той з ним не спілкується, не цікавиться його життям, не бере участі у вихованні. Батько дитини ОСОБА_2 запрошувався на засідання комісії 27.03.2019 року та 24.04.2019 року щодо розгляду питання про надання висновку про позбавлення його батьківських прав, запевнив спеціаліста служби у справах дітей, що з`явиться, але на засідання комісії так і не прибув та не повідомив про причини своєї неявки. Відтак, орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянина ОСОБА_2 відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31,32-34).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 9 Конвенції про права дитини, встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки (§ 54, 57-58).

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Савіни проти України» від 18.12.2008 року (заява № 39948/06, п. 47), право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції (див., зокрема, рішення у справі "МакМайкл проти Сполученого Королівства" (McMichael v. the United Kingdom) від 24 лютого 1995 року, п. 86, серія A, N 307-B). Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві" (див. згадане вище рішення у справі МакМайкла, п. 87).

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею (ч. 2 ст. 157 СК України).

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При цьому, як визначено ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

За таких обставин, позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

За правилами ст. 163 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

При цьому, за правилами, встановленими ч. 5 ст. 19 СК України, на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, пов`язаного із захистом сімейних прав та інтересів, зокрема, про позбавлення батьківських прав.

Як роз`яснено п. 15-16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Разом з тим, стаття 129 Конституції України як одну із основних засад судочинства визначає змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що відповідач фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по відношення до своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відсутності будь-яких об`єктивних та доведених перешкод не бачиться та не спілкується з сином, не приймає участі у його вихованні, навчанні, розвитку та утриманні, не цікавиться успіхами та здоров`ям, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, про її харчування, лікування та освіту, не надає належної матеріальної допомоги та моральної підтримки, подав до суду письмову заяву про те, що не заперечує проти задоволення позову про позбавлення його батьківських прав, відтак, свідомо ухиляється від виховання дитини та нехтує своїми батьківськими обов`язками.

Як наслідок, в неповнолітнього ОСОБА_3 виявлено відсутність емоційного зв`язку з батьком через тривалу відсутність його в житті дитини. Натомість, головною авторитетною фігурою у світогляді дитини є його мати, з якою неповнолітній проживає та має стійкий емоційний зв`язок.

Вказане, а також тривалість невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків свідчить про те, що він не бажає змінювати своє ставлення до дитини і в майбутньому.

Доказів зворотного суду не надано та в судовому засіданні їх не встановлено.

Як визначено ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За таких обставин, враховуючи наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення громадянина ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є достатньо обґрунтованим та не суперечить інтересам дитини, систематичність та тривалий, винний, свідомий характер невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, безперспективність зміни його поведінки в кращий бік у майбутньому, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини задовольнити заявлені позовні вимоги та позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина, оскільки встановлені судом обставини є достатніми для виправдання його застосування як крайнього заходу втручання в сімейне життя.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу із державного бюджету 384,20 грн. в рахунок відшкодування сплаченого нею судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 19, 150, 152, 155, 164-165 СК України, ст.ст. 15-16 ЦК України, ст.ст. 2, 4-5, 12-13, 76-81, 83, 89, 141, 200, 258-259, 264-266, 268, 352, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ), батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ), з державного бюджету судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя Р. М. Лялик