пр. № 4-с/759/114/19
ун. № 759/4276/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва під головуванням судді Сенько М.Ф., при секретарі Фещук Т.С., за участю ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 на бездіяльніть та невиконання судового рішення заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Мурихіним Сергієм Володимировичем,

встановив:

ОСОБА_1 в квітні 2019 року звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність та невиконання судового рішення, обгрунтовуючи тим, що 20.03.2017 року рішенням Святошинського районного суду м. Києва позов ОСОБА_1 до ПАТ ''КБ''ПриватБанк'' про сятгнення коштів - задоволено частково та стягнуто з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 за Договором на депозитний вклад у доларах США «Стандарт 12 міс.» № SAMDN13569 від 19.03.2013 р суму вкладу в розмірі 48 129,39 доларів США, відсотки за період з 19.03.2013 р. по 19.03.2014 р. в розмірі 18 047,92 доларів США, відсотки за період з 20.03.2014 р. по 20.03.2015 р. в розмірі 5 836,09 доларів США, відсотки за період з 21.03.2015 р. по 21.03.2016 р. в розмірі 7 447,92 доларів США, відсотки за період з 22.03.2016 р. по 22.12.2016 р. в розмірі 4 762,91 доларів США, три відсотки річних в розмірі 6 890,56 доларів США, а всього - 91 114 (дев`яносто одна тисяча сто чотирнадцять) доларів 79 центів США. В іншій частині позову відмовлено.

17.08.2017 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва апеляційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ ''КБ''ПриватБанк'' відхилено, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2017 залишено без змін.

06.09.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №54621184 на підстави виконачого листа №759/4276/15-ц, що виданий 01.09.2017 року.

08.09.2017 року ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ ''КБ''ПриватБанк'' про сятгнення коштів за договором депозиту.

15.09.2017 року ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ виконання Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2017 та ухвали Апеляційного суду м. Києва від 17.08.2017 року зупинено до закінчення касаційного провадження у справі.

28.02.2018 року винесено постанову, відповідно до якої виконавче провадження №54621184 передано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

19.03.2018 року старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мурихіним Сергієм Володимировичем прийнято постанову про прийняття виконавчого провадження №54621184 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

26.03.2018 року винесено постанову про зупинення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №54621184.

19.12.2018 Постановою Верховного Суду касаційні скарги ОСОБА_1 та ПАТ ''КБ''ПриватБанк'' залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2017 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17.08.2017 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2017 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 17.08.2017 року.

07.02.2019 року винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій по виконавчому провадженню №54621184.

В судовому засіданні заявник вимоги скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представники заінтересованих осіб не з"явились, заперечення суду не надавали.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно ЦПК України, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, зі скаргою, на дії чи бездіяльність державного виконавця сторона виконавчого провадження може звернутися лише у випадку, якщо такі дії/бездіяльність допущені при виконанні судового рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 48 Закону та п. 7 Розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) (Далі Інструкція), розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, виконавець зобов`язаний винести постанову.

Згідно з ч. 4 ст. 48 Закону та п. 8 Розділу VIII Інструкції на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів. За зведеним виконавчим провадженням арешт накладається на загальну суму заборгованості за зведеним виконавчим провадженням з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. Арешт на кошти боржника може бути накладено в національній та/або в іноземній валюті, про що зазначається у постанові.

Відповідно до положеть ст. 49 Закону У разі якщо кошти боржника в іноземній валюті розміщені на рахунках, внесках або на зберіганні у банку чи іншій фінансовій установі, які мають право на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх продати протягом семи робочих днів іноземну валюту в сумі, необхідній для погашення боргу. У разі якщо такі кошти розміщені в банку або іншій фінансовій установі, які не мають права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку, виконавець зобов`язує їх перерахувати протягом семи робочих днів такі кошти до банку або іншої фінансової установи за вибором виконавця, що має таке право, для їх реалізації відповідно до частини першої цієї статті. У разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 59 Закону України ''Про банки та банківську діяльність'' арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Згідно з нормами вищезазначених законів державний виконавець наділений правом на підставі визначених законодавством виконавчих документів накладати арешт та здійснювати примусове списання коштів з рахунків. Тож у разі надходження до банку від виконавця платіжної вимоги на примусове списання коштів клієнта, оформленої на підставі судового рішення, банк має прийняти її до виконання.

З метою реалізації норм законів України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Правління Національного банку України прийняло постанову від 09.02.2017 № 8 "Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" (далі - Постанова № 8), що вносить відповідні зміни до низки пов`язаних з цим питанням нормативно-правових актів.

Зокрема, Постановою № 8 внесені зміни до: Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.03.2003 № 492, Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, Інструкції про міжбанківський переказ коштів в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 16.08.2006 № 320, Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 № 216.

Норми Постанови №8 упорядковують порядок роботи банків, зокрема, у разі надходження до банку платіжної вимоги від приватного виконавця

Також, у своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що державним виконавцем Менчиць Н.Є . надано не оригінальну платіжну вимогу №12531/18 від 11.10.2017 року, оскільки, відповідно до листа Національного Банку України від 18.04.2018 року, до НБУ не надходили платіжні вимоги Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ ГТУЮ у м. Києві від 11.10.2017 року, про які йдеться в листі Управління ДВС ГТУЮ у м/ КИєві від 02.01.2018 року №Ш-5355, Ш-5443 (примусове виконання виконавчого листа Святошинського районного суду міста Києва від 01.09.2017 №759/4276/15-ц про стягнення з ПАТ КБ ''ПриватБанк'' на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 91 114, 79 дол. США).

Згідно з ч. 1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України ''Про судовий збір'' від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп.

Відповідно до п. 14 ППВСУ Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 Ураховуючи, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід`ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 8 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом установлено ставки судового збору, міститься у пп.1, 4 ч.2 ст.4 закону ''Про судовий збір'' і за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у ч. 2 Ст. 4 Закону України ''Про судовий збір'', не передбачено.

Судом встановлено, скажником судовий збір не сплачувався, доказів по витратам, пов`язаних з розглядом скарги не надано.

Таким чином, суд відмовляє у задоволенні вимоги скаржника щодо сплати судових витрат органами Державної виконавчої служби.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням розумності строків виконавчого провадження - п. 7 ч. 1 ст. 2 Закону.

Враховуючи те, що норми Конституції України є нормами прямої дії, то суд як орган державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (в даному випадку Цивільним процесуальним кодексом України та Законом України ''Про виконавче провадження'').

Отже, встановлення судом строку виконання судового рішення не передбачено законодавством України, оскільки, дане питання виходить за межі компетенції суду, тому суд не в праві встановлювати строк виконання судового рішення.

Ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до абз. 3 п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 6 суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження). При задоволенні скарги суд не вправі допустити негайне виконання рішення.

За таких обставин, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що скарга є обгрунтованою та законною, доводи скаржника знайшли підтверджені в ході судового розгляду, а тому скарга підлягає задоволенню частково.

Керуючись, ст.ст. 55, 121-1 Конституції України, ст.ст. 2, 12, 13, 19, Розділом VII ЦПК України, Законом України ''Про виконавче провадження, ст. 59 Заокну України ''Про банки та банківську діяльність'', Законом України ''Про судовий збір'', суд

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та невиконання судового рішення заступником начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Мурихіним Сергієм Володимировичем - задоволити частково.

Зобов`язати заступника начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби МЮУ Мурихіним Сергієм Володимировичем виконати судове рішення Святошинського районного суду м. Києва №759/4276/15-ц від 20.03.2017 року - стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 ) за Договором на депозитний вклад у доларах США «Стандарт 12 міс.» № SAMDN13569 від 19.03.2013 р суму вкладу в розмірі 48 129,39 доларів США, відсотки за період з 19.03.2013 р. по 19.03.2014 р. в розмірі 18 047,92 доларів США, відсотки за період з 20.03.2014 р. по 20.03.2015 р. в розмірі 5 836,09 доларів США, відсотки за період з 21.03.2015 р. по 21.03.2016 р. в розмірі 7 447,92 доларів США, відсотки за період з 22.03.2016 р. по 22.12.2016 р. в розмірі 4 762,91 доларів США, три відсотки річних в розмірі 6 890,56 доларів США, а всього - 91 114 (дев`яносто одна тисяча сто чотирнадцять) доларів 79 центів США.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного сулу протягом п`ятнадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий М.Ф. Сенько