Житомирський апеляційний суд
Справа №278/2191/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зубчук І. В.
Категорія 18 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №278/2191/16-ц за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стопченко Катерини Олександрівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», ОСОБА_2 , про зобов`язання скасувати реєстраційну дію,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області, ухвалене 11 жовтня 2018 року суддею Зубчук І.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Стопченко К.О. (далі - приватний нотаріус Стопченко К.О.), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - ТОВ «ФК «Вектор Плюс»), ОСОБА_2 , про зобов`язання скасувати реєстраційну дію.

Позов мотивований тим, що 12 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») було укладено кредитний та іпотечний договори.

28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» уклало із ТОВ «ФК «Вектор Плюс» договір про відступлення прав за іпотечним договором, відповідно до якого приватний нотаріус Стопченко К.О. 03 грудня 2012 року вніс запис у Державний реєстр іпотек про обтяження на предмет іпотеки.

Посилаючись на те, що на момент вчинення реєстраційної дії законодавством не було передбачено можливості проведення нотаріусом державної реєстрації обтяжень речових прав на об`єкт нерухомого майна без вчинення ним нотаріальної дії, пов`язаної із переходом таких прав на об`єкт нерухомості, позивач просив визнати незаконною реєстрацію обтяження, вчинену 03 грудня 2012 року приватним нотаріусом Стопченко К.О. на підставі зазначеного вище договору про відступлення прав за іпотечним договором.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2019 року рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року постанову Житомирського апеляційного суду від 21 січня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Житомирського апеляційного суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2018 року та ухвалити нове - про задоволення його позову.

Обґрунтовуючи скаргу, зазначав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що на момент виникнення спірних правовідносин закон не передбачав можливість проведення державної реєстрації речових прав на об`єкт нерухомого майна нотаріусом без вчинення ним нотаріальної дії, пов`язаної із переходом таких прав на об`єкт нерухомості.

Дії нотаріуса вважав неправомірними, оскільки той, будучи зобов`язаним перед реєстрацією нового іпотекодержателя в реєстрі перевірити наявність заборгованості за кредитним договором, реєстрацію прав відступлення за іпотечним договором, виконання сторонами договору факторингу його умов, а саме сплати ТОВ ФК «Вектор Плюс» ціни продажу за кредитним договором та відповідно набуття ним права кредитора та іпотекодержателя, зазначених дій не вчинив.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що нотаріус зобов`язаний відмовити у реєстрації обтяження земельної ділянки та будинку через відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а саме не внесення даних про право власності на земельну ділянку до реєстру права власності на нерухоме майно станом на 03.12.2012.

В судовому засіданні третя особа ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала, представник третьої особи ТОВ «ФК «Вектор Плюс» - не визнав.

Належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи сторони в судове засідання не з`явились. Від відповідача - приватного нотаріуса Стопченко К.О. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність.

ОСОБА_1 про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань не направив, а тому суд апеляційної інстанції розглянув справу у його відсутність, що відповідає положенням ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши пояснення третіх осіб, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення враховуючи наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» (далі - ВАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, згідно з яким банк зобов`язався надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії, що не поновлюється з лімітом кредитування 150000 доларів США, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти до 09 лютого 2018 року.

З метою забезпечення належного виконання ОСОБА_1 умов вказаного кредитного договору між ним та ВАТ «Сведбанк» 12 лютого 2008 року укладено іпотечний договір, за яким позичальник передав в іпотеку ВАТ "Сведбанк" житловий будинок АДРЕСА_1 (належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконкомом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області 05 жовтня 2007 року на підставі розпорядження голови Житомирської райдержадміністрації від 25 вересня 2007 року за № 910, яке зареєстроване в Комунальному підприємстві «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 29 жовтня 2007 року за р.№20820452) та земельну ділянку площею 1 000 кв.м для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка розташована у цьому ж населеному пункті (належить іпотекодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 08-12 № 001023, виданого Зарічанською сільською Радою народних депутатів Житомирського району Житомирської області 11 березня 2001 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 14 лютого 2001 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 479, т. 1 а.с. 61-63).

12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Демецькою С.Л. на підставі договору іпотеки від 12 лютого 2008 року зареєстровано обтяження на належне ОСОБА_1 вищевказане майно, що підтверджується інформаційною довідкою №59178259 від 17 травня 2016 року (т. 1 а.с. 5-7).

28 листопада 2012 року між ПАТ "Сведбанк" (правонаступник ВАТ "Сведбанк") та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, у тому числі і за іпотечним договором, укладеним 12 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк» (т. 2 а.с. 9-25).

Згідно з витягом з Державного реєстру правочинів № 12196120 від 28 листопада 2012 року на підставі зазначеного договору про відступлення прав за іпотечними договорами цього ж числа приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць І.О. внесено реєстраційний запис про відступлення первісним іпотекодержателем новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами (т. 2 а.с. 116).

03 грудня 2012 року приватний нотаріус Стопченко К.О. на підставі вищевказаного договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року зареєструвала обтяження №6578970, де тип обтяження - іпотека, об`єкт обтяження - вищевказане майно, що було предметом договору іпотеки від 12 лютого 2008 року, іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Вектор Плюс», іпотекодавець - ОСОБА_1 (т.1 а.с. 58-59).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що запис про обтяження належного боржнику майна був зареєстрований ще 12 лютого 2008 року приватним нотаріусом Демецькою С.Л., а приватний нотаріус Стопченко К.О. лише внесла запис про відступлення первісним іпотекодержателем новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами та вочевидь не реєструвала нового обтяження.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст. 512, 514, 516, 546, 575, 577 ЦК України, Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та аргументи третьої особи ОСОБА_2 щодо відсутності повноважень у нотаріуса на реєстрацію обтяження суд апеляційної інстанції вважає безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Змістом ч. 1 ст. 9 Закону (у редакції на 04.10.2012) визначено, що у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 цієї статті нотаріус здійснює функції державного реєстратора, зокрема приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав. За змістом ч. 4 цієї статті державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

За змістом п 2. Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 2004 року №410, який діяв на час спірних правовідносин та втратив чинність 01.01.2013 (далі - Порядок) реєстраторами є також приватні нотаріуси, які мають право у відповідності до п. 6 вносити до Реєстру відомості про обтяження майна іпотекою, що здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. За змістом п. 17 Порядку нотаріус, як реєстратор також має право вносити зміни і додаткові відомості до запису, яке здійснюється на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи.

Згідно п. 94 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України 22.06.2011 року №703 (втратив чинність 11.02.2014 року) у разі наявності записів про обтяження речових прав на нерухоме майно у зазначених реєстрах державний реєстратор переносить відповідні записи до розділу Державного реєстру прав, відкритого на об`єкт нерухомого майна.

Отже, враховуючи діючі на час спірних правовідносин норми законодавства, приватний нотаріус Стопченко К.О. у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні вніс до Державного реєстру існуюче зобов`язання, замінивши іпотекодержалеля на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року.

При цьому, відповідач державної реєстрації права власності на предмети іпотеки за ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не здійснював, будь-яких нотаріальних дій з нерухомим майном не вчиняв, ним лише внесено зміни до Державного реєстру у частині іпотекодержателя на підставі поданих новим іпотекодержателем документів та зареєстрованого приватним нотаріусом Заєць І.О. правочину про відступлення прав за іпотечними договорами (т.2 а.с. 8-119).

Посилання апелянта на те, що відповідач через відсутність державної реєстрації права власності на земельну ділянку, а саме не внесення даних про право власності на земельну ділянку до реєстру права власності на нерухоме майно станом на 03.12.2012 зобов`язаний був відмовити у реєстрації обтяження земельної ділянки та будинку, є безпідставними з огляду на реєстрацію нотаріусом вже існуючого зобов`язання у зв`язку із зміною кредитора (іпотекодержателя) у зобов`язанні.

Доводи апеляційної скарги, зокрема про те, що нотаріус зобов`язаний був перед реєстрацією нового іпотекодержателя в реєстрі перевірити наявність заборгованості за кредитним договором, реєстрацію прав відступлення за іпотечним договором, виконання сторонами договору факторингу його умов, а саме сплати ТОВ ФК «Вектор Плюс» ціни продажу за кредитним договором та відповідно набуття ним права кредитора та іпотекодержателя, правового значення для вирішення спору не мають та на правильність ухваленого рішення не впливають.

Крім того, договір факторингу, на підставі якого відповідач здійснила оспорювану реєстраційну дію, та запис про реєстрацію цього правочину у Державному реєстрі на час розгляду справи є чинними.

Доводи про те, що державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію, також є безпідставними з огляду на те, що будь-якої нотаріальної дії зі спірним майном і реєстрації права на нього нотаріус не вчиняв.

Крім того, визнання незаконною оспореної реєстраційної дії нотаріуса не є підставою для припинення основного зобов`язання та іпотеки, не пливає на обсяг відповідальності іпотекодавця.

Поняття речові права і обтяження є різними за своєю правовою природою. Поняття обтяження визначено у ч. 1 ст. 2 Закону і обтяженням є - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Оскільки нотаріусом зареєстровано не речове право, а лише обтяження на спірне майно за новим іпотекодержателем, що не суперечить чинному на той час законодавству, то посилання ОСОБА_1 на неправомірність оспореної реєстраційної дії, із підстав наведених у позові, є надуманим.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 25 листопада 2019 року.