ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: №22-ц/819/1544/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Кутузова А.В.,

адвокат Літвінова Т.В.

адвокат Смельська В.В.

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Літвінової Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2019 року у складі судді Прохоренко В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю та визначення її частки,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання квартири спільною сумісною власністю та визначення її частки.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 11 серпня 2007 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають трьох малолітніх дітей. З вересня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені і рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 12 травня 2015 року шлюб розірвано.

Весь час спільного проживання із відповідачем, як до, так і після укладення шлюбу, сторони проживали в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала на праві приватної власності матері ОСОБА_3 ОСОБА_4 , а з 2013 року власником квартири на підставі договору дарування стала відповідач.

Посилаючись на те, що протягом шлюбу він був єдиним утриманцем родини, оскільки відповідач не працювала, здійснюючи догляд за малолітніми дітьми, і протягом спільного проживання за його кошти, а також за надані його батьками кошти у сумі, еквівалентній 20000 доларів США ними було здійснено ремонт та перепланування квартири, на якій витрачено 256483 грн, цінність та площа якої істотно збільшилась внаслідок вищезазначених грошових затрат, позивач просив суд визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя та визнати за ним право власності на 1/3 частку у ній.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2019 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Літвінова Т.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , просила скасувати ухвалене судом першої інстанції рішення і постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що належна на праві приватної власності відповідачу спірна квартира не може бути визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження істотного збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик, суду не надано, при цьому способом захисту у даних правовідносинах є стягнення компенсації понесених витрат на поліпшення майна одного із подружжя.

Крім того, суд виходив з того, що реконструкцію та переобладнання спірного житла та збільшення його площі здійснено самовільно, за відсутності жодної дозвільної документації, що унеможливлює за таких обставин визнання права власності на спірний об`єкт нерухомості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною першою статті 57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Статтею 62 СК України передбачено право виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові, зокрема, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, то у разі спору таке майно може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11серпня 2007 року, що підтверджується актовим записом № 616, складеним Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області (а.с.4 т.1).

Від шлюбу подружжя має трьох малолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6-8 т.1).

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 12 травня 2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.5 т.1).

Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 16.09.2013 року дарувальник ОСОБА_4 подарувала, а обдарована ОСОБА_3 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_1 , що має такі характеристики: п`ять кімнат, загальна площа 193,9 кв.м, житлова 78,2 кв.м., дар оцінено сторонами угоди в 665 998, 00грн., договір зареєстровано у реєстрі за № 1245 (а.с.37 т.1), та цього ж дня зареєстровано за відповідачем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав на їх обтяжень, індексний номер: 5902655 від 16.09.2013 року (а.с.38 т.1).

З довідки Суворовського РВ у м.Херсоні УДМС України в Херсонській області вбачається, що в спірній квартири з 04.02.2014 року зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та їх малолітні діти: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (а.с.18 т.1).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , від 09 вересня 2016, виданого Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голопристанського територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та прийняла його прізвище ОСОБА_12 (а.с.149 т.1).

Згідно висновків проведеної у справі судової будівельно-технічної експертизи від 06.02.2016 року № 13 (т.1 а.с.51-87), ринкова вартість спірної квартири площею 193,9 кв.м. до проведення ремонтних робіт може становити 2959878 грн, після проведення ремонтних робіт площа квартири збільшилась до 216, 6 кв.м. і її вартість може складати 3518994, при цьому дозвільних документів на додаткові приміщення мансардного поверху, які стали частиною спірної квартири та збільшили її площу внаслідок реконструкції не виявлено.

Відповідно до висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 51 від 29 серпня 2017 року, фактична площа всіх приміщень квартири АДРЕСА_1 складає 229,2 кв.м.

При умові завершення ремонтних робіт по влаштуванню оздоблювальних покриттів стелі, стін, підлоги приміщень третього рівня, фактична площа житлових приміщень спірної квартири складе 123,7 кв.м.

Загальна питома вага вартості виконаних ремонтних робіт в загальній вартості спірної квартири складає 35,92%.

Реконструкція мансардного поверху квартири АДРЕСА_1 із збільшенням площі приміщень на 35,3 кв.м та збільшенням висоти вказаних приміщень на 1,1 м - 1,32м є самовільною.

Ринкова вартість спірної квартири площею приміщень 193,9 кв.м. без врахування самочинного будівництва становить 2596107, грн.

Ринкова вартість спірної квартири площею приміщень 193,9 кв.м. без врахування самочинного будівництва та виконаних ремонтних робіт становить 2390495 грн.

Отже, з досліджених доказів судом вірно встановлено, що предметом спору про визнання права власності є об`єкт нерухомості квартира, площа якої була збільшена внаслідок самовільного її перепланування і реконструкції за відсутності будь-яких дозвільних документів щодо проведення таких робіт із додатковими приміщеннями мансардного поверху будинку, які стали частиною самовільно переобладнаної спірної квартири.

При цьому питома вага вартості виконаних ремонтних робіт з урахуванням самочинного будівництва склала 35,92 %.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим у справі доказам та обґрунтовано виходив з того, що необхідною умовою визнання судом права спільної сумісної власності на майно, яке належить одному із подружжя на праві власності є наявність істотного збільшення його у вартості.

Оскільки в процесі сімейного життя сторони здійснювали поточний ремонт квартири і часткове її переоблаштування і реконструкцію, які призвели до самовільного збільшення площі квартири за рахунок мансардного поверху будинку та фактичним переведенням спірного об`єкта нерухомості у статус самочинного, до того ж встановлена експертом питома вага виконаних робіт з урахуванням самочинного будівництва не дає підстав для висновку про істотність такого збільшення, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про визнання права власності за вищенаведених обставин.

У такому випадку способом захисту прав та законних інтересів позивача є право вимоги відшкодування зроблених ним витрат у поліпшення майна, належного на праві власності іншому подружжю.

Крім того, колегія суддів вважає необхідним зазначити, що визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів врегульовано положеннями ч.2 ст.383 ЦК України, відповідно до якої власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - лише за умови, що ці зміни не приведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації, та звертає увагу сторін на те, що відносно спірного об`єкту нерухомості відсутні будь-які погоджувальні та дозвільні документи на проведення таких реконструкційних робіт, як і докази того, що їх проведення не призвело до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушило санітарно-технічних вимог і правил експлуатації.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що обставини у справі судом встановлено вірно, висновки суду ґрунтуються на наданих сторонами та досліджених судом доказах, яким дана правильна оцінка, рішення суду ухвалено у відповідності до норм процесуального права та згідно норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги, як не обґрунтовані законом, доказами та такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Літвінової Тетяни Володимирівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови 06 листопада 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська