Єдиний унікальний номер 227/3754/16-ц Номер провадження 22-ц/804/2080/19

Головуючий у 1-ій інстанції Здоровиця О.В. Єдиний унікальний номер 227/3754/16-ц
Доповідач Папоян В.В. Номер провадження 22-ц/804/2080/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2019 року Донецький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Папоян В.В.

суддів Біляєвої О.М., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Сергєєвої К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області в режимі відеоконференції за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2019 року цивільну справу № 227/3754/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним (головуючий у 1 інстанції суддя Бородавка К.П.),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до суду із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків пов`язаних з неналежним його виконанням. В обґрунтування вимог зазначає, що між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50006174 від 28.09.2012 року, за умовами якого останній отримав кредит у сумі 370825,00 грн., що еквівалентно на дату укладання кредитного договору 45500,00 дол. США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою з цільовим призначенням для придбання автомобіля.

В подальшому між сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 05.09.2013 року до Кредитного договору № 50006174 від 28.09.2012 року за умовами якої відповідачу було надано додатково кредит у національній валюті у сумі еквівалентний 14456,00 дол. США, що на дату укладення додаткового кредиту становило 117816,40 грн. з цільовим призначенням для сплати страхових платежів за договором страхування, укладеним на виконання умов Кредитного договору.

За умовами кредитного договору повернення суми кредиту повинно здійснюватися щомісячними платежами, але позичальником зазначені зобов`язання не виконуються, в наслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором. Через неналежне виконанням позичальником умов кредитного договору 26 квітня 2016 року позивач відповідно до умов договору звернувся до відповідача з вимогою про дострокове повернення суми кредиту, яка виконана не була.

У зв`язку з чим просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за основним кредитним договором у загальній сумі 848 613 грн. 31 коп.; заборгованість за додатковим договором у сумі 163 551 грн. 60 коп.; збитки пов`язані з понесенням витрат у зв`язку зі зверненням до спеціалізованих організацій з метою стягнення заборгованості у сумі 8 400 грн.; інфляційні втрати відповідно до ст..625 ЦК України у розмірі 103 390 грн. 67 коп. та понесені ними судові витрати, що складаються з витрат на правову допомогу у сумі 6 000,00 грн. та сплаченого судового збору у сумі 16 859,34 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав та подав до суду зустрічний позов, в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 50006174 від 28.09.2012 року. В обґрунтування вимог зазначає, що умови кредитного договору, є незаконними та несправедливими і суперечать чинному законодавству. При укладенні договору було порушено його право на отримання повної своєчасної та достовірної інформації про послугу, не надано детальний розпис сукупної вартості кредиту, не попереджено щодо можливості збільшення розміру платежу в гривневому еквіваленті. Фактично йому надано споживчий кредит на умовах його повернення в іноземній валюті в період дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті. Умови договору щодо визначення платежів за відповідним обмінним курсом є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача та суперечать положенням статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, кредитний договір якій надано ТОВ «Порше Мобіліті», як доказ по справі, підписаний невстановленою особою, повноваження якої не підтверджено. На підставі вказаного просив визнати кредитний договір недійсним.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2019 року (з урахуванням ухвали того ж суду про виправлення описки від 06 червня 2019 року) позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 812 786,07 грн., з яких: 442 179,50 грн сума дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на 05.10.2016 року становить еквівалент 20922,66 доларів США.; 370 606,57 грн (370 921,20 грн 314,63 грн) сума несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума боргу) станом на 05.10.2016 року.

В решті позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_1 та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору недійсним, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 12190,98 грн.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення залишку неповернутої суми кредиту в повному розмірі 524 531,09 грн, заборгованості за Додатковим кредитом за період з 01.11.2015 року по 18.08.2016 року в розмірі 75 051,68 грн., втрат від інфляційних процесів за прострочення щомісячних платежів в повернення Кредиту та Додаткового кредиту у загальному розмірі 103 390,67 грн., та задовольнити ці вимоги повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що при підписанні договору сторонами було узгоджено умови повернення грошових коштів у гривні, у сумі яка еквівалентна 45500 доларів США на дату сплати таких коштів, з врахуванням діючого курсу валют. Станом на 18.08.2016 року неповернута сума кредиту за договором (за виключенням заборгованості по щомісячним платежам) становила 20 922,66 доларів США, що відповідно до обмінного курсу на дату складання позовної заяви становить 524531,09 грн.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за додатковим кредитом за період з 01.11.2015 року по 18.08.2016 року та помилково обмежив період нарахування платежів їх вимогою про дострокове погашення кредиту. Не врахував наданих ними доказів щодо перерахування страхових платежів в межах додаткового кредиту за спірний період. Зобов`язання відповідача щодо повернення суми кредиту та відсотків за додатковим договором належним чином не виконані та наявна заборгованість за кредитним договором.

Не погоджуються з правовим висновком суду, що оскільки повернення кредиту визначено в еквіваленті долара, то ними не понесені інфляційні втрати і до спірних правовідносин не застосовуються положення ст.. 625 ЦК України. В укладеному договорі зазначено, що всі платежі здійснюються позичальником у гривні. Так як повернення кредиту та додаткового кредиту здійснюються позичальником виключно в гривні, то всі несплачені рахунки в повернення кредиту було зафіксовано в гривні на дату їх виставлення і вони залишаються незмінними. Вважають, що суд неповно та неналежним чином дослідив умови договору та наводять судову практику зі спірних правовідносин.

Відповідач також не погоджуючись з рішенням суду надав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду в частині стягнення заборгованості змінити. Зазначає, що він в цілому погоджується з правовими висновками суду, але вважає, що з нього на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 452 626, 30 грн., що складається з суми дострокового повернення невиплаченої суми кредиту 170 519,68 грн., що еквівалентно 20 922,665 грн за обмінним курсом на день укладення договору, 282 106,62 грн. - несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума боргу) станом на 05.10.2016 року.

В обґрунтування доводів зазначає, що при визначенні розміру заборгованості щодо залишку неповернутого тіла кредиту суд помилково застосував обмінний курс на дату направлення досудової вимоги, а не на дату укладання кредитного договору. Курсова різниця, що утворюється із подальшим зростом курсу повинна враховується позивачем як коригування суми процентів. Умовами кредитного договору не передбачено можливості перерахунку еквіваленту суми боргу за тілом кредиту за обмінним курсом на дату подання позову.

Починаючі з 05.10.2015 року позивачем було розірвано кредитний договір в односторонньому порядку шляхом направлення відповідної вимоги про дострокове повернення кредиту та сплаті заборгованості за договором. Тому вважає, що стягненню підлягає заборгованість за тілом кредиту станом на 05.10.2015 року у розмірі 170519,68 грн., за курсом на день укладення спірного договору.

При визначенні суми заборгованості по черговим платежам відповідач зазначав, що він не заперечує заборгованість за щомісячними платежами з липня 2014 року по жовтень 2015 року у сумі 282 106 грн. 62 коп. Проте вважає, що відсутні підстави для стягнення нього щомісячних платежів по додатковому кредиту з липня 2014 року по жовтень 2015 року, оскільки фактично вказаний додатковий договір не отримував та позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження отримання ним вказаних кредитних коштів. Надані відповідачем звіти є незавіреними, не підтверджують видачу йому додаткового кредиту та свідчать лише про перерахування щомісячних страхових премій у відповідних розмірах. Суми визначені у щомісячних звітах не співпадають з сумами, визначеними у розрахунку заборгованості. Копії платіжних доручень є незавіреними, в них не зазначено призначення платежу, що не дозволяє їх ідентифікувати.

Крім того, м. Харцизьк 07.11.2014 року було віднесено до населених пунктів, на яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, тобто з листопада 2014 року подальше виконання позивачем договору страхування є неможливим, а сам договір є фактично припиненим.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому він не погоджується з доводами, викладеними у апеляційній скарзі іншої сторони. Зазначив, що в додатковій угоді визначено, що кредит надається шляхом перерахування позивачем грошових коштів за страхові премії на користь страхової компанії. Позивачем надано всі належні докази щодо надання додаткового кредиту за відповідні періоди та докази перерахування коштів на страхову компанію. А факт віднесення м. Харцизьк до непідконтрольних територій не має правового значення та не впливає на умови кредитного договору.

Відповідач також надав відзив на апеляційну скаргу позивача, у якому зазначив, що доводи апеляційної скарги позивача не ґрунтуються на законі. Так, підтримує доводи, зазначений в своїй апеляційній скарзі про те, що курс повинен розраховуватися на момент укладення договору, та що немає доказів наявності заборгованості з додаткового кредиту. Щодо стягнення втрат від інфляційних процесів, то відповідач підтримав висновок суду першої інстанції, що кредитор не поніс збитків внаслідок повернення кредиту в еквіваленті долару США.

Представник позивача у судовому засіданні апеляційного суду підтримав доводи, викладені у своєї апеляційній скарзі та заперечував проти доводів, викладених в апеляційній скарзі відповідача. Просив рішення в оскарженим ними частині скасувати та ухвалити нове.

Представник відповідача у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти доводів апеляційної скарги позивача та підтримав доводи апеляційної скарги відповідача. Просив рішення суду змінити.

Відповідно до частини 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення лише в оскаржуваній частині і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини. Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення понесених ними витрат та в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 , сторонами не оскаржуються.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, та надав їм належну оцінку.

Згідно зі ст.ст. 526, 530, 610 ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням законодавства є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що 28 вересня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 50006174 за умовами якого відповідачу надається кредит у сумі 370825,00 грн., що на дату укладання договору еквівалентно за курсом ПАТ «Креді Агріколь Банк» (8,1500 гривень за долар США) становить 45500,00 доларів США, на строк 60 місяців, за умови сплати відсотків за користування кредитом з відсотковою ставкою у розмірі 9,9 % річних та разової комісії 2,5 %. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб.см, рік випуску 2012. Вказаний договір складається з кредитного договору, Загальних умов кредитування, Графіку погашення кредиту, а також додаткових угод та інших документів, що можуть бути укладені або підписані сторонами та поручителем у відношенні Кредиту.

Відповідно до пункту 1.1 розділу 1 Загальних умов кредитування, які підписані сторонами та є додатком і невід`ємною частиною Кредитного договору № 50006174 від 28.09.2012 року, компанія зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі визначеній у кредитному договорі, в українських гривнах. В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін. Компанія також може надати позичальнику додатковий кредит на страхування у сумі визначеній у кредитному договорі. Надання додаткового кредиту погоджується сторонами в кредитному договорі.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 50006174 від 28.09.2012 року ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 02.10.2012 укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 02.10.2012 року та зареєстровано в реєстрі за № 3078. Відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у заставу автомобіль марки VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2967 куб. см., рік випуску 2012, колір: чорний, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

05 вересня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 укладений Договір про внесення змін до кредитного договору № 50006174 від 28 вересня 2012 року (додаткова угода № 1). За умовами якого позичальнику надається додаткова сума кредиту с цільовим призначенням на сплату страхових платежів відповідно до Договору страхування № стР234709Га/13скв від 03.10.2013 року, у розмірі еквівалентній 14 456,00 доларів США, в українських гривнях, за умови належного використання, повного повернення, сплати процентів за його використання та інших платежів відповідно до умов кредитного договору. Сторони встановили, що на дату укладання додаткової угоди еквівалент суми додаткового кредиту у іноземній валюті дорівнює 117 816,40 грн.

Строк кредитування за Додатковою угодою дорівнює строку, що лишається до припинення Кредитного договору (п.1.10.3 Додаткової угоди). У зв`язку з укладенням додаткової угоди змінено графік погашення кредиту.

Згідно з пунктом 1.2. Загальних умов кредитування позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит та додатковий кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов Кредитного договору. Сторони погодились, що кошти у повернення Кредиту та Додаткового кредиту Позичальником відображають справедливу вартість Кредиту та Додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання ТОВ «Порше Мобіліті» очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у Кредитному договорі.

В пункті 1.3.1 Загальних умов кредитування зазначено, що розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору.

Згідно з пунктом 1.4.2 Загальних умов кредитування повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту (стаття 3).

Відповідно до п.1.4.3 Загальних умов кредитування та Графіку погашення кредиту, якій підписано сторонами та є невід`ємною частиною кредитного договору, до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до Графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до Графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочих дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту. Компанія має право надсилати рахунки за поштовою адресою позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов`язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну сплату.

Пунктом 2.4 загальних умов кредитування визначено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту.

Термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів. (п.2.5).

В пункті 3.2.1 Загальних умов, зазначено, що сторони погодились, що компанія має право вимагати достроково розірвання кредитного договору у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіку погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць.

Як убачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем зобов`язання погашення кредиту не виконуються, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

05.10.2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих.№ 50006174. Відповідно до якої позивач попередив позичальника, що внаслідок невиконання останнім умов кредитування та прострочення сплати платежів, вимагає дострокового, у строк протягом 30 днів з дати отримання цієї вимог, повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості до умов договору, що разом станом на поточну дату (тобто на 05.10.2015 року) становить 842147,19 грн, у тому числі:

- дострокове повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 20 922,66 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 442 179,50 грн;

- несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 370 921,20 грн;

- штрафні санкції відповідно до ст..8.3 Договору 29 046,49 грн.

Вимога направлена шляхом кур`єрської служби «Експрес Мото Україна». Та, відповідно до листа ТОВ «Експрес Мото Україна» № 196-3 від 27.04.2016 року, відправлення доставлено адресату 26.04.2016 року.

Згідно з п. 3.3 Загальних умов позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення Позичальником розраховується Компанією і вказується у повідомленні Компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб). Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

Однак на час розгляду справи у суді першої інстанції позичальником вимога не виконана, сума заборгованості не погашена.

За таких обставин, ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог, суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.ст.526, 1050, 1054 ЦК України, виходив з того, між сторонами виникли правовідносини, які витікають з кредитного зобов`язання, позичальником порушено умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість перед кредитором, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованості за основним зобов`язанням та відсотками по основаному та додатковому кредиту станом на час спливу строку для добровільного виконання вимоги про дострокове повернення кредиту. З урахуванням умов договору судом обґрунтовано визначено розмір заборгованості шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті обмінного курсу чинного на момент виставлення банком рахунку.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційних скарг позивача та відповідача, що судом невірно визначено обмінний курс еквівалентів платежів у іноземній валюті, як розрахункову величину для визначення суми заборгованості виходячи з наступного.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування, які підписані сторонами та є додатком і невід`ємною частиною кредитного договору, розмір платежів, які підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшився більше ніж на 2 %, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником.

Апеляційний суд, з урахуванням того, що у спірний період 2012-2015 роки, відбувалось коливання обмінного курсу та обмінний курс, який був використаний компанією під час підписання договору, збільшився більше ніж на 2 %, погоджується з позицією суду першої інстанції щодо визначення суми заборгованості з урахуванням курсу валюти станом на 05.10.2015 року, тобто на момент пред`явлення вимоги щодо дострокового повернення кредиту. Даний висновок відповідає умовам договору, а саме п. 1.3.1 загальних умов кредитування, згідно яких розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Відповідно до підпунктів 9.5-9.7 Загальних умов кредитування відповідач своїм підписом засвідчив, що ТОВ «Порше Мобіліті» належним чином ознайомило його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, з інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), також їй надана вичерпна інформація про умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника.

Також, у підпункті 9.6 кредитного договору зазначено, що додатково до положень підпункту 9.5 Загальних умов кредитування позичальник підтверджує, що йому надано вичерпну інформацію про: умови надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальників; умови надання додаткових фінансових послуг, пов`язаних з фінансовим кредитом, та їх вартість (за умови надання таких послуг); розмір винагороди компанії у разі, коли вона пропонує послугу фінансового кредиту, що надається іншими фінансовими установами; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо).

За таких умов, вимоги позивача щодо застосування курсу валют станом на день подання позову, а також вимоги відповідача щодо обрахування достроково повернутої суми кредиту станом на день укладення договору, є безпідставними.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача, що суд стягуючі заборгованість за додатковим кредитом, помилково обмежив період її нарахування вимогою про дострокове погашення кредиту, оскільки умовами укладеної між сторонами додаткової угоди узгоджено усі умови та строк дії договору, у тому числі визначено порядок надання додаткового кредиту.

Так в пункті 1.4 додаткової угоди визначено, що додатковий кредит надається компанією позичальнику шляхом перерахування компанією на користь страхової компанії, зазначеної у п.1.2. додаткової угоди, грошових коштів на страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають сплаті компанією рівними місячними платежами.

Надання додаткового кредиту здійснюється починаючі з дати укладання цієї додаткової угоди. Додатковий кредит надається рівними частинами щомісячно. Кожна дата списання коштів з рахунку компанії на користь страхової компанії, зазначеної у п.1.2 додаткової угоди, є датою надання чергового траншу. (п.1.10.1).

Відповідно до пункту 1.9 додаткової угоди, до відносин сторін, що виникають з додаткової угоди, застосовуються положення загальних умов кредитування.

Пунктом 1.4.1 загальних умов кредитування визначено, що датою надання кредиту є дата списання коштів у розмірі суми кредиту рахунка компанії відповідно до умов кредитного договору.

Пунктом 1.10.3 додаткової угоди встановлено, що строк кредитування за Додатковою угодою дорівнює строку, що лишається до припинення Кредитного договору.

З матеріалів справи убачається, що позивач скористався своїм правом, передбаченим пунктом 3.2.1 загальних умов, на дострокове розірвання кредитного договору у випадку порушення позичальником умов повернення кредиту та змінив строк дії договору шляхом направлення на адресу позичальника відповідної вимоги про дострокове повернення суми боргу.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України від 05 квітня 2001 року «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» моментом виконання грошового зобов`язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою.

З наданих позивачем до суду копій щомісячних звітів та доданих до них платіжних доручень, в яких зазначено дату надання чергового траншу, убачається, що перерахування позивачем на користь страхової компанії грошових коштів на страхові премії за договором страхування, відбувалось рівними місячними платежами. Частина з яких була перерахована у період з 01.11.2015 року по 18.08.2016 року, тобто після дострокового розірвання кредитного договору. Тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача перерахованих ним за договором страхування страхових премій за період починаючі з 01.11.2015 року в порядку статті 1054 ЦК України.

За таких обставин, визначений судом період нарахування суми заборгованості відповідає строку дії договору та розміру страхових виплат, які було здійснено в межах його дії.

Відносно заперечень відповідача, що позивачем не надано доказів отримання ним грошових коштів по додатковому кредиту за період з липня 2014 року по жовтень 2015 року, апеляційний суд зауважує, що умовами додаткової угоди не передбачалося видання грошових коштів безпосередньо на руки відповідачу. Пунктом 1.4 додаткового договору визначено, що додатковий кредит надається позичальнику шляхом перерахування компанією грошових коштів за страхові премії безпосередньо на користь страхової компанії. Та позичальник доручив компанії перераховувати страхові премії на користь страхової компанії рівними місячними платежами.

Здійснення даних перерахувань позивач підтвердив, надавши копії щомісячних звітів про перерахування КАСКО та платіжних доручень за спірний період, в яких зазначені банківські реквізити отримувача АТ «СК «АХА Страхування», що співпадають з банківськими реквізитами страхової компанії, які зазначені в додатковій угоді.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо неможливості ідентифікувати за яким саме договором банком було проведено перерахування страхових виплат спростовуються копіями щомісячних звітів, в яких зазначено прізвище ім`я по батькові відповідача, номер кредитного договору та марка застрахованого автомобіля VW, модель Touareg NF, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2012., якій на праві власності належить відповідачу.

Також убачається, що даний пакет документів, якій наданий позивачем на підтвердження його вимог у якості доказу, був прошитий та засвідчений представником позивача у порядку встановленому пунктами 2-4 ст. 95 ЦПК України, що є процесуальним правом сторони.

Доводи відповідача щодо віднесення м. Харцизьк до непідконтрольних територій не має правового значення та не впливає на умови кредитного договору.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача, щодо вимог про стягнення сум, передбачених статтею 625 ЦК України, та зазначає наступне.

Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України, яка розміщена в розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. В разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 6-771цс15 міститься висновок про те, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

За змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання має компенсаційний характер, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Установивши, що всі платежі за кредитним договором самостійно коригувались позивачем під час виставляння рахунків позичальнику відповідно до офіційного курсу долара США ПАТ «Креді Агріколь Банк» станом на момент звернення, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про те, що у позивача не виникло втрат у зв`язку зі знеціненням гривні, що є підставою для відмови у задоволенні цих вимог. Такий висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 27.03.2019 року у справі №227/5793/15-ц, та від 26.06.2019 року у справі №756/6767/17.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Решта доводів апеляційних скарг не спростовують правильність правових висновків суду та зводяться до переоцінки доказів. Тому виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив правовідносини, які склалися між сторонами, повно, всебічно і об`єктивно перевірив доводи і заперечення сторін, встановленим фактам і доказам дав правильну правову оцінку і дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: В.В. Папоян

О.М. Біляєва

О.О. Тимченко

Повний текст постанови складений 27 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач В.В. Папоян