Справа № 573/16/19
Номер провадження 6/573/3/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Кліщ О.В.

при секретарі: Сітало Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Білопіллі подання начальника Білопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

Начальник Білопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання у повному обсязі ним зобовязань по рішенню суду - виконавчого листа №2/573/388/14-ц, виданого 05.05.2014 року Білопільським районним судом Сумської області., а саме: про стягнення грошових коштів з боржника ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПО НОМЕР_1, паспорт громадянина України серії МА № 487726, місце реєстрації: м.Білопілля, вул.Макаренка, 8/51) на користь ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» у сумі 77 512 грн. 49 коп.

В обгрунтування подання посилається на те, що на виконанні у Білопільському районному відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження № 43485127 від 28.05.2014 року з примусового виконання рішення Білопільського районного суду Сумської області від 12 березня 2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія АСКО Донбас Північний» боргу в розмірі 76 745,03 грн. та судових витрат в розмірі 767, 46 грн. Виконавче провадження відкрито 28.05.2014 року. Відомостей про виконання рішення суду до відділу від сторін виконавчого провадження не надходило. Заборгованість по виконавчому документу складає 77512, 49 грн.

В ході перевірки майнового стану боржника встановлено: згідно відомостей ДФС України: інформація стосовно боржників- фізичних осіб щодо сум доходу, нарахованого (сплаченого) податковим агентом на користь платників податку, та сум утриманого з них податку в ДРФО відсутня; платник податків з таким податковим номером чи з серією та номером паспорта на обліку в органах ДПС не перебуває. Згідно відомостей ПФ України: боржник на обліку як отримувач пенсії не перебуває; відсутня інформація про останнє місце роботи за трудовими та цивільно-правовими договорами. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта: нерухомого майна за боржником зареєстровано 34/100 приватна спільна часткова власність квартири.

Згідно відомостей ТСЦ № 5946- за боржником не зареєстровано рухомого майна. Згідно відомостей банківських установ - на арештованих рахунках кошти відсутні. Згідно відомостей зазначених у виконавчому документі боржник проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно відомостей Служби з ДРП Білопільської міської ради боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

28.04.2015 року та 13.12.2018 року здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, на момент проведення виконавчих дій боржник за місцем реєстрації був відсутній. 03.04.2018 року державним виконавцем був направлений виклик до ОСОБА_2 з вимогою зявитися до відділу та надати декларацію та інші відомості щодо свого майнового стану. Виклик направлено рекомендованою поштовою кореспонденцією. На виклик державного виконавця боржник не зявився.

В ході обміну інформації з ДПС України було встановлено, що боржник ОСОБА_2 на підставі паспорту громадянина України серії МА № 487726 перетинав у листопаді 2018 року державний кордон України.

Станом на сьогоднішній день рішення суду боржником не виконано, просить подання задовольнити.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Від державного виконавця Опанасенко Н.О. до суду надійшла заява про розгляд подання без її участі.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Так, відповідно до п.2 ч.1 ст.6 цього Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Частиною другою ст.6 цього Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоровя чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути обєктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоровя чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними у цьому Пакті.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Статтею ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначені підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

При цьому, з погляду значення словосполучення "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та у п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Таким чином, поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Отже, особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 12 ЦПК України, наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

З аналізу вказаної статті вбачається, що тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України - це певний вид санкції, який може мати місце через наявність факту невиконання зобовязань у звязку з ухиленням від них та застосовується лише після виконання державним виконавцем всіх інших способів спонукання до їх виконання.

За змістом п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 березня 2014 року у справі № 2/573/388/14-ц за позовом ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» до ОСОБА_2 про стягнення коштів в рахунок відшкодування шкоди було задоволено позовні вимоги ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» кошти в загальній сумі 77 512 грн. 49 коп. (боргу в розмірі 76 745,03 грн. та судових витрат в розмірі 767, 46 грн.).

05.05.2014 року Білопільським районним судом Сумської області бкло видано виконавчий лист у вказаній справі ( а.с.4).

ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» звернулося до Білопільського районного відділу державної виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження згідно вказаного виконавчого листа та 28.05.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Білопільського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №43485127 з примусового виконання виконавчого листа № 2/573/388/14-ц виданого 05.05.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Страхова компанія АСКО-Донбас Північний» 77 512 грн. 49 коп. (боргу в розмірі 76 745,03 грн. та судових витрат в розмірі 767, 46 грн.) (а.с.6).

Згідно акту державного виконавця від 27.04.2015 року встановлено відсутність майна за адресою вказаною у виконавчому документі (а.с.8).

Постановою від 12.05.2017 року було накладено арешт на рахунки боржника в ПАТ КБ «Приватбанку», однак відкритих поточних рахунків клієнта для накладення арешту в ПАТ КБ «Приватбанк» немає.

З відповіді ДФСУ та УПФУ вбачається, що боржник не має відкритих рахунків у банках або інших фінансових установах.

28.04.2015 року та 13.12.2018 року здійснено вихід за місцем реєстрації боржника, але на момент проведення виконавчих дій боржник за місцем реєстрації був відсутній.

Даних про те, що боржник ОСОБА_2 перетинав у листопаді 2018 року державний кордон України з метою ухилення від виконання рішення суду не встановлено.

Звернувшись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 державний виконавець посилався на те, що протягом тривалого часу боржник ухиляється від виконання рішення суду, не вживає жодних заходів щодо виконання рішення суду.

Однак, належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 отримав вищевказані постанови державного виконавця суду надано не було.

Також, доказів на підтвердження того, що боржнику ОСОБА_2 направлялися виклики щодо необхідності його явки до державного виконавця суду не надано.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, повинен бути об'єктивно наявним та підтверджуватися матеріалами виконавчого провадження.

При цьому, слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, чи він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Оскільки судове рішення не може ґрунтуватись на припущеннях, а належні та допустимі докази ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду відсутні, суд не вбачає підстав для задоволення подання про тимчасове обмеження в праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 260, 261, 441 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.04.1994 року,суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання начальника Білопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції через Білопільський районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: