Справа № 576/1571/19
Провадження № 2/589/1693/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м. Шостка

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого судді Сидорчука О.М.,

з участю:

секретаря судового засідання Надточій І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача (прокуратури Сумської області) Шкатули В.П.,

представників відповідача (Головного управління національної поліції в Сумській області) Бітюкова Д.В., Грищенко В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка (в режимі відеоконференції) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, прокуратури Сумської області, Головного управління національної поліції в Сумській області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Сумський відділ поліції Головного управління національної поліції в Сумській області про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

25.07.2019 до Глухівського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява з вимогою стягнення з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Сумської області, Головного управління Національної поліції в Сумської області відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням належного позивачу на праві власності арештованого майна (автомобілю) шляхом списання Державною казначейською службою України з Державного бюджету України суму в розмірі 18844 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди та судових витрат.

В подальшому, після самовідводів суддів та направлення справи до іншого суду, розпорядженням голови Ямпільського районного суду Сумської області від 07.08.2019 справа була передана для розгляду до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на підставі п. 2 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Ухвалою суду від 20.08.2019 відкрито провадження та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

23.09.2019 від прокуратури Сумської області надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

27.09.2019 надійшов відзив на позовну заяву від Головного управління Національної поліції в Сумській області в якому даний відповідач позов не визнає. Також від представника Головного управління Національної поліції в Сумській області надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

30.09.2019 позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог з 18844 грн. 50 коп. до 20772 грн.

30.09.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву від прокуратури Сумської області в якому даний відповідач позов не визнає.

30.09.2019 надійшов відзив на позовну заяву від Державної казначейської служби України, позов не визнається.

03.10.2019 позивачем надано відповідь на відзиви на позовну заяву.

07.10.2019 до суду надійшло клопотання Головного управління Національної поліції в Сумській області про долучення до матеріалів справи письмових доказів на обгрунтування поданого відзиву.

Ухвалою суду від 09.10.2019 залишено без задоволення заяву прокуратури Сумської області про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Також під час судового розгляду залучено до участі в справі Сумський відділ поліції ГУНП в Сумській області як третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача та задоволено клопотання представника Головного управління Національної поліції в Сумській області про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 01.11.2019 під час вступного слова позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі. Зокрема, пояснив, що належний йому на праві власності автомобіль BMW X6 р.н. НОМЕР_1 було вилучено у нього за результатами проведеного обшуку та за постановою слідчого на дане майно було накладено арешт. З 23.03.2011 по теперішній час вилучений у позивача транспортний засіб перебуває під контролем Держави, в цей період дане майно зазнало пошкоджень та було розукомплектуванне у зв`язку з неналежними умовами збереження. В межах ініційованого позивачем кримінального провадження за ч. 1 ст. 185 КК України було проведено судові автотоварознавчі експертизи та встановлено розмір заподіяного власнику (позивачу) матеріального збитку, загальний розмір якого позивач просить стягнути з відповідачів.

Представник Державної казначейської служби в судове засідання не з`явився, будь-яких заяви чи клопотань від даного відповідача не надходило, а тому суд враховує позицію, викладену у відзиві на позовну заяву.

Представник прокуратури Сумської області проти задоволення позову заперечив, вказуючи, зокрема, що позивачем не доведено протиправність дій відповідача, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Представники Головного управління Національної поліції в Сумській області проти задоволення позову висловили заперечення, загальний зміст яких зводиться до того, що позов заявлено передчасно, оскільки кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 перебуває на стадії судового розгляду в Прилуцькому міськрайонному суді Сумської області, не виключена можливість конфіскації у обвинуваченого транспортного засобу у випадку ухвалення обвинувального вироку суду. Також представники відповідача вказали, що автомобіль мав пошкодження в період діяльності УМВС України в Сумській області, яке на даний час перебуває в процесі ліквідації, а Головне управління Національної поліції в Сумській області не є правонаступником даного правоохоронного органу.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 10/ вбачається, що власником транспортного засобу - легкового автомобілю марки BMW моделі Х6, реєстраційний номер НОМЕР_1 є позивач в даній справі ОСОБА_1 . Дана обставина відповідачами не заперечується.

21.03.2011 постановою старшого слідчого СВ прокуратури Сумської області Алексєєва М.О в рамках порушеної 17.03.2011 кримінальної справа №11800016 щодо ОСОБА_1 за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 27, ч1 ст. 369, ч.2 ст. 15, ч.3 ст.190 КК України було накладено арешт на вищевказаний автомобіль відповідно до ст.125, 126, КПК України (1960 року) з метою забезпечення можливого цивільного позову /а.с. 11/.

Постановою судді Зарічного районного суду Сумської області від 23.03.2011 надано дозвіл на проведення обшуку володіння ОСОБА_1 - вищевказаного транспортного засобу /а.с. 12/. З протоколу обшуку від 23.03.2011 /а.с. 13/ вбачається, що за результатами даної слідчої дії автомобіль BMW X6 р.н. НОМЕР_1 було вилучено з метою доставлення до УБОЗ УМВС України в Сумській області (м. Суми, вул. Покровська).

24.03.2011 старшим слідчим слідчого відділу прокуратури Сумської області ОСОБА_2 було проведено опечатування автомобіля BMW X6 р.н. НОМЕР_1 за результатами чого було складено відповідний протокол /а.с. 14/, в якому, зокрема, вказано, що видимі пошкодження відсутні. Також зафіксовано, що автомобіль перебуває на штрафмайданчику УБОЗ УМВС України в Сумській області.

26.03.2011 під час проведення огляду вищевказаного автомобілю також встановлена відсутність видимих пошкоджень салону та кузова.

Таким чином, в межах досліджених доказів, щодо яких відповідачі заперечень не мали, суд приходить до висновку, що на момент вилучення (за результатами проведеного обшуку) у позивача автомобіля BMW X6 р.н. НОМЕР_1 , останній не мав пошкоджень, тобто, дефектів, не пов`язаних з його виготовленням.

З листа Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області від 23.09.2019 № 16559 /а.с. 141/ вбачається, що автомобіль BMW X6 р.н. НОМЕР_1 з 08.07.2015 перебуває на зберіганні як речовий доказ на території внутрішнього двору біля адміністративної будівлі ГУНП в Сумській області за адресою: АДРЕСА_1 Суми, АДРЕСА_2 Охтирська, 14.

05.05.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 внесено відмості про кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 185 КК України в зв`язку з виявленням позивачем пошкодження вищевказаного автомобіля, зникнення двірників, протитуманних фар та інших комплектуючих /а.с. 22/.

У висновку експерта від 10.07.2019 № 19/119/11-2/94е, складеного за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0001483 /а.с. 25 - 42/ зафіксовані пошкодження, які автомобіль мав на час проведення огляду його експертом (02.07.2019), а також вказано, що розмір матеріального збитку завданого ОСОБА_1 (власнику автомобіля) внаслідок: пошкодження лакофарбового покриття кузову станом на 02.07.2019 може складати 17815 грн. 22 коп., пошкодження накладки бампера автомобіля може вкладати 403 грн. 92 коп. Ринкова вартість комплекту склоочисників може складати 625 грн. 36 коп.

У висновку експерта від 13.09.2019 № 19/119/11-2/181е, складеного за результатами проведеної судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0001483 були зафіксовані пошкодження автомобіля, виявлені в ході проведення огляду 02.07.2019 та які були відсутні на час огляду 04.05.2019. В підсумковій частині висновку вказано, що розмір матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 внаслідок пошкодження у вигляді численних вм`ятин кузовних поверхонь, криші, кришки багажника та капоту станом на 12.07.2019 може складати 1927 грн. 50 коп.

Правильність, повноту проведення, компетенцію експерта якій проводив судові автотоварознавчі експертизи, висновки яких позивач подав на підтвердження характеру та розміру заподіяної шкоди, представники відповідачів не ставлять під сумнів та не оспорюють, будь-яких клопотань чи заяв з цього приводу до суду не надходило.

Судом встановлено, що ціна позову після збільшення розміру позовних вимог (20772 грн.) збігається із загальним розміром заподіяного ОСОБА_1 матеріального збитку, зафіксованого у вищевказаних висновках експертів.

Отже, наявність майнової шкод, її розмір, особа, якій дану шкоду заподіяно, суд, з урахуванням зазначених вище доказів, вважає достовірно встановленими.

Згідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

В силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно із частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Таким чином, незважаючи на те, що транспорний засіб вилучено у позивача в межах заходів забезпечення кримінального провадження, він не позбавляється права на захист, зокрема, права на відшкодування збитків, який він зазнав у зв`язку з пошкодженням речі, а тому доводи відповідачів про передчасність заявленого позову є повністю необгрунтованими, оскільки захист права власності не може бути поставлений в залежність від гіпотетичних подій у майбутньому.

Згідно з ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній чи юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

В межах даної справи такі "загальні підстави" наведені у ч. 1 ст. 1173 ЦК України: шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, в даній справі складовими елементами акту завдання шкоди є: протиправна поведінка особи, яка завдала шкоду; настання шкоди; причинний зв`язок між вказаними двома елементами.

Як було встановлено вище, на вилучений у ОСОБА_1 транспортний засіб було постановою слідчого прокуратури від 21.03.2011 накладено арешт з метою забезпечення цивільного позову. Незважаючи на те, що в інших наданих суду документах вилучений у ОСОБА_1 транспортний засіб вказується як речовий доказ, процесуального рішення про визнання даного майна речовим доказом суду надано не було. Однак, на підставі норм ч. 9 та 10 ст. 10 ЦПК України суд застосовує до даних правовідносин нормативно-правові акти щодо речових доказів.

Так, відповідно до пункту 19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої наказом Генеральної прокуратури України, Державної податкової адміністрації України, Верховного суду України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи. В розписці вказується, хто є персонально відповідальним за зберігання прийнятого транспортного засобу. При вилученні, а також при передачі на зберігання транспортного засобу за обов`язковою участю співробітника Державної автомобільної інспекції або спеціаліста, а при можливості і за участю його власника складається документ про технічний стан транспортного засобу.

Порядком зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (Порядок), визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Пунктом 8 Порядку встановлено, що відповідальним за зберігання речових доказів, що зберігаються разом з матеріалами кримінального провадження, є слідчий, який здійснює таке провадження.

Згідно з п.10 Порядку взяття на облік речових доказів проводиться не пізніше наступного дня після їх вилучення (отримання) шляхом внесення відповідного запису до книги обліку. У разі коли облік речових доказів у книзі обліку не може бути проведений своєчасно з об`єктивних причин (значна віддаленість місця вилучення (отримання) речових доказів від місцезнаходження органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ тощо), такий облік повинен проводитися в день їх фактичної доставки. Якщо день, в який повинен бути проведений облік речових доказів, припадає на святковий або інший неробочий день, їх облік проводиться у перший після нього робочий день. Після передачі речових доказів до іншого місця зберігання, визначеного у цьому Порядку, слідчий у строки, зазначені в пункті 10 цього Порядку, зобов`язаний надати відповідальній особі копії документів, які підтверджують факт передачі речових доказів.

Згідно до ч.1 ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 2 даного Закону завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно до ст. 1 Закону України "Про міліцію" (який втратив чинність з 07.11.2015) міліція в Україні визначалась як державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, природне середовище, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, а ст. 2 цього Закону передбачала такі основні завдання міліції: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків.

Порівняльний аналіз визначень, наведених в ст. 1 Закону України "Про Національну поліцію" та в ст. 1 Закону України "Про міліцію", тих завдань, які ставила та ставить держава перед даними органами державної влади, аналіз змісту розділу XI "ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" Закону України "Про Національну поліцію", дозволяє суду зробити висновок про функціональне наступництво міліції та поліції (Національної поліції України).

Відповідачі не заперечували ту обставину, що з часу вилучення 23.03.2011 у власника ОСОБА_1 автомобілю BMW X6 р.н. НОМЕР_1 він перебував під повним контролем утворених державою органів міліції (УМВС України в Сумській області) та в подальшому перейшов від контоль органу Національної поліції - Головного управління Національної поліції в Сумській області. По суті, ОСОБА_1 весь цей період був номінальним власником автомобіля, а фактичним володільцем майна (зберігачем) є держава в особі створених нею органів.

Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

З урахуванням вищевикладеного суд відхиляє доводи представників відповідача - Головного управління Національної поліції в Сумській області про те, що даний відповідач є неналежним.

Суд також вважає, що надані відповідачем рапорт інспектора чергової частини БПС СМВ УМВС України в Сумській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 08.07.2015 про наявність пошкоджень автомобіля BMW X6 р.н. НОМЕР_1 під час постановлення на зберігання до внутрішнього двору даного автомобіля як речового доказу /а.с. 159/ та доданих до нього фотографій, не є, поза розумним сумнівом, достатніми, достовірними та допустимими доказами щодо часу виникнення та характеру пошкоджень належного позивачу автомобіля, враховуючи, що питання характеру пошкодження транспортного засобу має встановлюватись шляхом проведення судової автотоварознавчої експертизи судовим експертом відповідної спеціальності. Саме в такий спосіб відповідач мав би довести, що пошкодження автомобіля, зафіксовані, нібито, інспектором чергової частини ОСОБА_3 тотожні пошкодженням, виявленим судовим експертом за наслідками проведення вищеописаних судових автотоварознавчих експертиз у 2019 році.

Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції в Сумській області не надано доказів того, що про факт, нібито, виявлення пошкодження автомобіля 08.07.2015 було невідкладно повідомлено власника даного транспортного засобу та слідчого, що здійснював досудове розслідування. Викликають також сумніви в способі фіксації пошкодження автомобіля - у формі одноособового рапорту, а не шляхом комісійного актування з залученням фахівця та власника транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

За таких обставин суд не зобов`язаний взагалі надавати оцінку запереченням, висловленим представниками відповідача в судовому засіданні, які виходять за межі тих заперечень, які викладені у раніше поданому відзиві на позовну заяву.

З огляду на встановлені обставини справи, а саме непромисловий характер пошкоджень та виникнення їх під час знаходження заарештованого транспортного засобу на зберіганні у структурному підрозділі відповідача (Головного управління Національної поліції у Сумській області), у контексті нормативних приписів, що покладають на даного відповідача обов`язок забезпечити схоронність вилученого майна від пошкодження, псування, погіршення або втрати властивостей, має місце бездіяльність посадових осіб Головного управління Національної поліції у Сумській області, які не виконали відповідний обов`язок, який перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з пошкодженням належного позивачу майна.

Суд також приходить до висновку, що протиправна бездіяльність відповідача - прокуратури Сумської області також мала наслідком заподіяну позивачу шкоду враховуючи таке.

Арешт на майно було накладено безпосередньо слідчим прокуратури Сумської області, якій був відповідальним за збереження транспортного засобу.

Повноваження прокурора під час здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням передбачені ч. 2 ст. 36 КПК України. Зокрема, прокурор - процесуальний керівник має повний доступ до матеріалів, документів та інших відомостей, що стосуються досудового розслідування; має право особисто проводити слідчі та процесуальні дії.

Представник прокуратури Сумської області в судовому засіданні не зміг відповісти на питання з якої саме причини виникли пошкодження транспортного засобу, що перебував під арештом. Представник відповідача не пояснив, які саме дії вживав його довіритель для забезпечення належного зберігання майна, які рішення приймав з цього приводу, чи надавались вказівки слідчому, чи було забезпечено виконання даних вказівок. Доказів того, що протягом 8 років прокурором здійснювались перевірки стану збереження заарештованого майна, надано не було.

Будь-яких доказів на підтвердження заперечень, викладених у відзиві, даний відповідач не надав.

Враховуючи, що прокурор є активним учасником сторони обвинувачення у кримінальному провадженні, а арешт на транспортний засіб - автомобіль BMW X6 р.н. НОМЕР_1 було накладено саме в межах кримінального провадження суд приходить до висновку, що бездіяльність прокурора, яка виразилась у нездійсненні ним своїх повноважень щодо належного збереження вилучено у позивача та заарештованого майна, суд приходить до висновку, що така бездіяльність має прямий причинно-наслідковий зв`язок із заподіяною шкодою.

Згідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЦПК України прямо вказує, що доказування не може грунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позивачем доведено обгрунтованість його позовних вимог, а тому майнова шкода, заподіяна йому бездіяльністю державних органів (відповідачів у справі) має бути відшкодована державою за рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись ст. 2, 263 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 на відшкодування майнової шкоди суму в розмірі 20772 (двадцять тисяч сімсот сімдесят дві) гривні та судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 коп. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 11.11.2019

Суддя О.М.Сидорчук