Справа № 520/4198/19
Провадження № 22-ц/812/1469/19 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем судового засідання - Андрієнко Л.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику сторін цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді - Старжинської О.Є. в приміщенні того ж суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданих дорожньо - транспортною пригодою,-

в с т а н о в и л а:

28 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, спричинених дорожноьо -транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначала, що 08 січня 2019 року з вини ОСОБА_1 сталася дорожньо - транспортна пригода (надалі - ДТП) на автодорозі ш.05 Київ - Одеса, внаслідок якої відбулося зіткнення належного їй автомобіля - «CHERY JAGGI» та автомобіля « AUDI A4», яким керував відповідач. Постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 лютого 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності.

Посилаючись на викладене, та на те, що оскільки в результаті ДТП з вини відповідача їй завдана матеріальна шкода, просила суд про задоволення позову.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2019 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданих дорожньо - транспортною пригодою передано за територіальною підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2019 року матеріали позову передано за територіальною підсудністю до Суворівського районного суду м. Одеси, з підстав реєстрації відповідача ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на те, що фактично проживає в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується довідкою Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів, постановою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області про притягнення його до адміністративної відповідальності та довідкою з місця роботи, яким є «Вознесенська» філія ТОВ СП «Нібулон» просив ухвалу скасувати та направити справу для розгляду до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вказані обставини розгляд даної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Передаючи справу на розгляд Суворовському районному суду м. Одеси, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки місцем реєстрації відповідача є: АДРЕСА_1 то відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України справа підсудна Суворовському районному суду м. Одеси.

Такий висновок суду не в повній мірі відповідає вимогам процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2019 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків, спричинених дорожноьо - транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 28 травня 2019 року справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди завданих дорожньо - транспортною пригодою передано за територіальною підсудністю до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області.

16 липня 2019 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову. Накладено арешт на автомобіль Опель Вектра 1600 (1900 року випуску) державний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 25 травня 2019 року зареєстрований за ОСОБА_1 .

Ухвалою того ж суду від 03 липня 2019 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків, спричинених дорожноьо - транспортною пригодою та відшкодування моральної шкоди залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2019 року матеріали позову передано за територіальною підсудністю до Суворівського районного суду м. Одеси, з підстав реєстрації відповідача ОСОБА_1 в буд АДРЕСА_1 .

З копії паспорту, що міститься в матеріалах справи вбачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (а.с. 72).

Згідно довідки, виданої 19 липня 2019 року за № 741 виконкомом Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_1 дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації (а.с.85).

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

За приписами статті 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Відповідно до частин першої та другої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що норма ст. 32 ЦПК України містить пряму заборону щодо спорів між судами з приводу підсудності та покладено обов`язок на суд прийняти справу до свого провадження після її направлення за правилами ст. 31 ЦПК України, правові підстави для чергової передачі справи до Суворовського районного суду м. Одеси відсутні.

ЄСПЛ зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

За таких обставин, оскаржувана ухвала, як така, що не відповідає процесуальним нормам, на підставі п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню, а справа поверненню до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 липня 2019 року - скасувати.

Справу повернути до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області для продовження її розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 21 серпня 2019 року.