ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-677/10 Номер провадження 22-ц/814/2779/19Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача):Карпушина Г.Л., суддів: Дорош А.І., Панченка О.О., при секретарі судового засідання: Філоненко О.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави 11 вересня 2019 року (ухвалену суддею Яковенко Н.Л., повний текст ухвали складено 11 вересня 2019 року) у справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі №2-677/10 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі №2-677/10 за позовом публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.Свою скаргу обґрунтовував тим, що 13.09.2010 Київським районним судом м. Полтави за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнуто з нього на користь банківської установи заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2008 року в розмірі 141663,13 долари США. Також в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1 .

Вказував, що 13.08.2019 отримав поштове відправлення, в конверті знаходилися супровідні листи та постанови про відкриття виконавчих проваджень з примусового виконання судового рішення про стягнення з нього грошових коштів та про звернення стягнення на майно, про стягнення винагороди виконавця, про арешт майна, про звернення стягнення на майно боржника, а також рішення про зупинення державної реєстрації прав і витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заявник вважає, що такі рішення приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. прийняті не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією України та законами.

В своїй скарзі просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59707651 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадження №59707651 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника по виконавчому провадженні №59707651 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на майно боржника по виконавчому провадженні №59707651 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження №59707542 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника основної винагороди по виконавчому провадження №59707542 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про арешт майна боржника по виконавчому провадженні №59707542 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- визнати протиправною та скасувати постанову про звернення стягнення на майно боржника по виконавчому провадженні №59707542 від 05.08.2019 приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л.;

- повернути виконавчий лист Київського районного суду м. Полтави від 16.11.2010.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2019 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на рішення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника Володимира Леонідовича в межах виконавчого провадження з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі №2-677/10 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення відмовлено.

З даною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2019 рокута ухвалити нове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною та такою, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Від приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній спростовуючи доводи апеляційної скарги та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 11 вересня 2019 року без змін.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні представники заявника та ПАТ АБ «Укргазбанк», інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції, приходить до висновку, що скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішенняє невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 13 вересня 2010 року у справі №2-677/10, яке вступило в законну силу, позов публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» в особі Полтавської філії ПАТ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 05 червня 2008 року № 564 К ОСОБА_2 Ф в сумі 141663,13 долари США; в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05 червня 2008 року № 564 К ОСОБА_2 Ф у розмірі 141663,13 долари США звернуто стягнення на предмет іпотеки чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_2 , за рахунок вартості якої погасити зобов`язання по кредитному договору від 05 червня 2008 року №564 К-Ф в сумі 141663,13 долари США; виселено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з квартири АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

За вказаним судовим рішенням 16 листопада 2010 року Київським районним судом м. Полтави видано виконавчі листи.

Встановлено що зазначене судове рішення боржником ОСОБА_1 в добровільному порядку виконано не було, за заявою ПАТ КБ «Укргазбанк» судом в справі видано виконавчі листи, які неодноразово пред`являлися на примусове виконання.

Судом встановлено, що 02.08.2019 стягувачем ПАТ КБ «Укргазбанк» було пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. виконавчі листи, видані Київським районним судом м. Полтави 16.11.2010 в справі № 2-677/10.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. від 05.08.2019 відкрито виконавче провадження №59707651 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 2-677/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 05.06.2008 року №564 К ОСОБА_2 Ф в сумі 141663,13 доларів США.

Також постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. від 05.08.2019 відкрито виконавче провадження №59707542 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі № 2-677/10 про звернення стягнення на предмет іпотеки чотирьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.06.2008 року №564 К ОСОБА_2 Ф в сумі 141663,13 доларів США.

Також судом встановлено, що постановами приватного виконавця Скрипника В.Л. від 05.08.2019 року в межах виконавчих проваджень № 59707651 та № 59707542 прийнято рішення про стягнення з боржника основної винагороди, про що винесено постанови від 05.08.2019.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №59707651 та виконавчого провадження № 59707542 від 05.08.2019 є повністю безпідставними та не підлягають задоволенню. Тому, оскільки постанови приватного виконавця від 05.08.2019 року в межах виконавчого провадження №59707651 та в межах виконавчого провадження №59707542 про стягнення основної винагороди винесені на виконання норм ч.7 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», суд прийшов до висновку, що відповідне рішення прийнято на підставі та в межах, наданих державному виконавцеві Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», тому вимоги ОСОБА_1 про визнати протиправними та скасування постанов про стягнення з боржника основної винагороди від 05.08.2019 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначив, що рішення приватного виконавця про арешт майна боржника та про звернення стягнення на майно боржника прийняті на підставі та в межах повноважень, наданих виконавцеві, тому суд прийшов до висновку, що такі рішення є правомірним, а вимоги скаржника про визнання незаконними та скасування постанов є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Проте, повністю з такими висновками суду колегія суддів погодитися не може виходячи з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державноговиконавцяпростягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із частиною першою статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 цього Кодексу, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (частина перша статті 451 ЦПК України).

Отже, як право на звернення зі скаргою, так і порядок її розгляду та постановлення ухвали пов`язані з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України, та його примусовим виконанням.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною першою статті 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеними нормами процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені й Законом № 1404-VIII, згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Водночас частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

З урахуванням вищенаведеного слід зробити висновок, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17) та інших.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскарження постанов про стягнення основної винагороди приватного виконавця має спеціальний порядок оскарження, тому провадження в частині оскарження ОСОБА_1 постанов про стягнення основної винагороди приватного виконавця ВП №59707651 та ВП №59707542 слід закрити,оскільки їх розгляд віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду в частині відмови у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження №59707651 та виконавчого провадження № 59707542 від 05.08.2019

Згідно зі ст. 124 Конституції України та ст. 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і виконуються в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень згідно зі ст. 5 Закону України «про виконавче провадження» покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюється законом України «про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Закон України «про виконавче провадження» встановлює саме обов`язок, а не право виконавця відкрити виконавче провадження та прийняти виконавчий документ до виконання, вживати заходів щодо примусового виконання.

Згідно ч.5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець не пізніше наступного виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа в тому числі за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Так, з наданих матеріалів справи вбачається, що 02.08.2019 стягувачем ПАТ КБ «Укргазбанк» пред`явлено на примусове виконання до приватного виконавця виконавчі листи, видані Київським районним судом м. Полтави 16.11.2010 в справі № 2-677/10.

05.08.2019 р. відкрито виконавче провадження №59707651 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі №2-677/10 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Укргазбанк» заборгованості за кредитним договором від 05.06.2008 року за №564 К ОСОБА_2 Ф в сумі 141663,13 доларів США.

Також, 05.08.2019 р. відкрито виконавче провадження №59707542 з примусового виконання рішення Київського районного суду м. Полтави в справі №2-677/10 про звернення стягнення на предмет іпотеки чотирьох кімнатної квартири АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.06.2008 року №564 К-Ф в сумі 141 663,13 доларів США.

Виключний перелік підстав для відмови у відкритті виконавчого провадження визначено ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Оскільки підстави, визначені ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» на час відкриття виконавчого провадження були відсутні, а тому приватний виконавець правомірно, на виконання норм ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», прийняв рішення про відкриття виконавчих проваджень.

З урахуванням вищевикладеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов про відкриття виконавчого провадження № 59707651, № 59707542 від 05.08.2019 є повністю безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

При вирішенні вимог заявника ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування постанов про арешт майна боржника та про звернення стягнення на майно боржника суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Заходами примусового виконання рішень відповідно до норм ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» є:

1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;

4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під часвідкриття виконавчогопровадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Отже, арешт майна є одним із заходів примусового виконання, вживати які зобов`язаний державний чи приватний виконавець.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення приватного виконавця про арешт майна боржника та про звернення стягнення на майно боржника прийняті на підставі та в межах повноважень, наданих виконавцеві, а тому є правомірним, отже вимоги скаржника про визнання незаконними та скасування постанов є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Твердження заявника про те, що проведення виконавчий дій щодо квартири АДРЕСА_1 суперечить нормам Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є необґрунтованими, оскільки зазначене питання неодноразово було предметом судового розгляду в межах цивільної справи №2-677/10 за заявами ОСОБА_1 (провадження № 4-с/552/6/19, провадження № 4-с/552/4/19).

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачає, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Винесенні приватним виконавцем оскаржувані ухвали мають загальний характер, та вказують на початок примусових дій по виконанню рішення суду, а тому вони не вказують на порушення останнім вимог вказаного закону. Для початку реалізації належного скаржнику нерухомого майна, виконавцю необхідно вчинити ряд інших дій та прийняти відповідні рішення, передбачені законом, які є окремим предметом оскарження.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави 11 вересня 2019 року, з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст. 374, ст. 376, ст. ст. 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави 11 вересня 2019 року в частині вирішення вимог заявника про оскарженняпостанов про стягнення основної винагороди приватного виконавця ВП №59707651 та ВП №59707542 скасувати.

Постановити в цій частині нову ухвалу, якою провадження в частині оскарження ОСОБА_1 постанов про стягнення основної винагороди приватного виконавця ВП №59707651 та ВП №59707542 закрити.

В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 21 листопада 2019 року.

Головуючий: ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді : __________________ А.І. Дорош_______________ О.О. Панченко