Номер провадження: 22-ц/813/6542/19
Номер справи місцевого суду: 522/2315/19
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Ващенко Л.Г.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Фонд соціального захисту інвалідів

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року у складі судді Домусчі Л.В.,

в с т а н о в и в:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду соціального захисту інвалідів про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності та просив суд скасувати як незаконний наказ директора Фонду соціального захисту інвалідів №07 від 21.01.2019 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» та накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 директора Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що належно виконував покладені на нього обов`язки, виконав окреме доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019 №1, а також те, що в його діях відсутній склад дисциплінарного проступку. Вказував, що в оскаржуваному наказі чітко не зазначено, за що саме накладено на нього дисциплінарне стягнення, у нього при притягненні до дисциплінарної відповідальності відповідні пояснення не відбиралися. Позивач вважав, що наказ винесений не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства. Про існування оскаржуваного наказу він дізнався лише 04.02.2019.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду, Фонд соціального захисту інвалідів подав апеляційну скаргу, в якій просить її задовольнити, рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у позові.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у п.53 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, затвердженого Постановою КМУ від 05.04.2012 №321, наявне виключення із загального правила, а саме відповідно до рішення Мінсоцполітики щороку у грудні місяці може передбачатися попередня оплата на строк не більше двох місяців для виконання індивідуальних заявок осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб на виготовлення технічних та інших засобів реабілітації і надання послуг з їх післягарантійного ремонту. 22.12.2018 Фонд соціального захисту інвалідів листом №1/5-974/03-01 довів територіальним відділенням Фонду, відповідно до рішення головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України (лист від 22.12.2018 №25290/0/2-18/44), про необхідність здійснення територіальними відділеннями Фонду перерозподілу коштів по області та термінового фінансування укладених договорів, в тому числі по попередній оплаті. Наведене при кваліфікації дій позивача не враховано. Позивач, як керівник відділення Фонду мав проаналізувати причини наявності залишку коштів та вжити заходів щодо їх усунення. Жодних заходів позивачем не вжито, посилання на будь-які докази вчинення таких дій оскаржуване рішення суду не містить. Судом не встановлено ані ефективного використання бюджетних коштів, ані здійснення контролю за їх використанням, з огляду на фактичну наявність залишку невикористаних бюджетних коштів у сумі 31256,00 грн. Копії листів Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів та місцевих управлінь соціального захисту не засвідчені належним чином, а відповідь на відзив підписана адвокатом Краснопивцевим О.К. без надання підтвердження його повноважень. З оскаржуваного наказу вбачається, що порушення трудової дисципліни позивачем виявилось у неналежному виконанні посадових обов`язків щодо ефективного використання бюджетних коштів та не було спростовано під час розгляду справи судом. Починаючи з 01.09.2015, позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Враховуючи наведене, справа підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в силу віднесення трудових спорів до справ, які в силу закону розглядаються в спрощеному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що в сферу повноважень позивача не входить забезпечення ефективного використання бюджетних коштів, останній не є їх розпорядником або одержувачем, і наказ відповідача суперечить законодавству.

Апеляційний суд частково погоджується з висновком суду та виходить з наступного.

Встановлено, що у 2018 році загальний обсяг фінансування за бюджетною програмою 2507030 «Заходи із соціальної, трудової та професійної реабілітації інвалідів» за напрямком «Забезпечення окремих категорій населення України технічними та іншими засобами реабілітації» по Одеській області становив 60 943 635,00 грн., з яких було використано бюджетних коштів на суму 60 912 378,64 грн., таким чином, залишок коштів склав 31 256,36 грн.

Відповідно до виписки з рахунку Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 27.12.2018залишки бюджетних коштів відсутні.

22.12.2018 Фонд соціального захисту інвалідів листом №1/5-974/03-01 довів територіальним відділенням Фонду, відповідно до рішення головного розпорядника коштів Міністерства соціальної політики України (лист від 22.12.2018 №25290/0/2-18/44), про необхідність здійснення перерозподілу коштів по області та термінового фінансування укладених договорів, в тому числі, по попередній оплаті, без урахування напрямків використання коштів бюджетної програми за попереднім погодженням з органами соціального захисту населення з метою повного та ефективного використання коштів.

02.01.2019 окремим дорученням директора Фонду соціального захисту інвалідів №1 директорам територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів доручено надати письмове пояснення щодо причин залишків відкритих асигнувань за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації».

02.01.2019 листом №02-1/02 на виконання окремого доручення Одеським обласним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів зазначено, що згідно пояснень управлінь надлишок коштів виник з вини підприємств-виробників, які вчасно не надали договорів у паперовому виді, а також актів виконаних робіт.

21.01.2019 наказом директора Фонду соціального захисту інвалідів №7 за порушення трудової дисципліни, а саме за неналежне виконання посадових обов`язків щодо ефективного використання бюджетних коштів за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації» по КЕКВ 2282 та за невиконання Окремого доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів від 02.01.2019 №1, накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани на ОСОБА_1 , директора Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Згідно п.5 Положення про Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів, затвердженого Наказом Фонду соціального захисту інвалідів від 18.09.2017 №55, одним з основних завдань відділення Фонду є фінансове забезпечення заходів щодо соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.

Згідно пп. 1) п.6 Положення, відділення Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює в межах компетенції внутрішній контроль за цільовим та ефективним використанням коштів розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачами бюджетних коштів, а також коштів, наданих підприємствам, установам, організаціям, у тому числі підприємствам, організаціям громадських об`єднань осіб з інвалідністю, фізичним особам, які використовують найману працю, у вигляді фінансової допомоги, цільової позики та дотації на створення спеціальних робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до умов договору.

Згідно пп. 11) п.6 Положення, відділення Фонду взаємодіє з органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, міжнародними установами та організаціями з питань щодо соціального захисту осіб з інвалідністю та надання їм соціальної допомоги, у тому числі під час розроблення проектів відповідних програм.

Згідно пп. 1) п.7 Положення, відділення Фонду для виконання покладених на нього завдань має право одержувати в установленому законодавством порядку від місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій інформацію, необхідну для виконання покладених завдань.

Згідно п.52 Порядку забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю та інших окремих категорій населення і виплати грошової компенсації вартості за самостійно придбані технічні засоби реабілітації, затвердженого Постановою КМУ від 05.04.2012 № 321, в редакції, що діяла на момент ухвалення рішення, забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації і виплата компенсації здійснюється у межах відповідних бюджетних призначень, передбачених Мінсоцполітики у державному бюджеті. Кошти на надання реабілітаційної послуги на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери управління Мінсоцполітики, та на інших підприємствах, установах та організаціях, що мають належні умови для їх надання, спрямовуються Мінсоцполітики органам соціального захисту населення через територіальні відділення Фонду соціального захисту інвалідів за місцем знаходження таких закладів, якщо зазначені заклади не утримуються за рахунок коштів державного бюджету. Мінсоцполітики спрямовує бюджетні кошти територіальним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів з урахуванням поданих пропозицій Фонду соціального захисту інвалідів з метою перерахування їх органам соціального захисту населення для оплати підприємствам на основі даних банку даних вартості виданих виробів та наданих послуг згідно з укладеними договорами та актами приймання-передачі робіт (надання послуг) та фактично перерахованих коштів підприємствам з початку бюджетного року.

Згідно п.53 Порядку, бюджетні кошти перераховуються підприємствам органом соціального захисту населення після забезпечення особи з інвалідністю відповідним технічним засобом на підставі акту приймання-передачі робіт (надання послуг) і рахунка відповідного підприємства. Відповідно до рішення Мінсоцполітики щороку у грудні місяці може передбачатися попередня оплата на строк не більше двох місяців для виконання індивідуальних заявок осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб на виготовлення технічних та інших засобів реабілітації і надання послуг з їх післягарантійного ремонту.

Таким чином, до компетенції Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів належить внутрішній контроль за цільовим та ефективним використанням коштів розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня, ОСОБА_1 є директором Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів, відтак несе персональну відповідальність за виконання функцій відділенням.

Викладене спростовує доводи позивача про те, що він не може нести відповідальність за нефеективне використання коштів.

Отже, обґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що до компетенції ОСОБА_1 входить контроль за ефективним використанням бюджетних коштів, що є функціями Фонду, а його керівник несе персональну відповідальність за покладені на нього завдання.

Разом із тим, слід погодитися з висновками суду про те, що при притягненні до відповідальності не були дотримані норми ст. 147 КЗпП України.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Під порушенням трудової дисципліни слід розуміти винне протиправне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків. Вина, як одна з ознак порушення трудової дисципліни, є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Протиправність поведінки працівника полягає у порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права, а саме КЗпП України, правилами внутрішнього трудового розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця.

Відповідно до ч.1 ст. 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Однак, матеріали справи не містять пояснень ОСОБА_1 саме щодо дисциплінарного проступку, що свідчить про недотримання порядку притягнення останнього до відповідальності.

Встановлено, що про відсутність потреби у коштах на засоби реабілітації та неможливість освоєння коштів по кількох напрямках до кінця року ОСОБА_1 було доведено до відома Фонду соціального захисту інвалідів (а.с.40-42,52,54,55,56), проте зазначені обставини не були враховані під час вирішення про застосування дисциплінарного стягнення.

При цьому згідно пояснень управлінь надлишок коштів виник з вини підприємств-виробників, які вчасно не надали договорів у паперовому виді, а також актів виконаних робіт, що вбачається з відповідних листів (а.с.63-68), але об`єктивність таких причин не перевірялася.

При цьому, наявний в матеріалах справи лист ОСОБА_1 від 02.01.2019 №02-1/02, складений на виконання окремого доручення директора Фонду соціального захисту інвалідів №1 від 02.01.2019, не може вважатися відібраними поясненнями щодо дисциплінарного проступку, оскільки окремим дорученням доручається директорам територіальних відділень Фонду соціального захисту інвалідів надати письмове пояснення щодо причин залишків відкритих асигнувань за напрямком «Забезпечення осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю, інших осіб технічними та іншими засобами реабілітації», і не адресоване безпосередньо ОСОБА_1 щодо здійсненого ним проступку.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що стягнення, оголошене в наказі, було повідомлено ОСОБА_1 під розписку.

Отже, Фондом соціального захисту інвалідів було порушено процедуру накладення дисциплінарного стягнення, а тому наказ директора Фонду №07 від 21.01.2019 правомірно скасований судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі вірно визначено, що відповідно до Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на момент звернення з позовом, позивачі у справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів за позовами про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Однак, враховуючи, що позов підлягає задоволенню, судовий збір стягується з відповідача на користь держави, що й було обґрунтовано зроблено судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а оскаржене рішення змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17 квітня 2019 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: