Провадження №: 2/752/3262/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.,

за участі секретаря судового засідання Рєзнік В.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір"ю,-

встановив:

05.12.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини.

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.05.2009 року. Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу позивачка посилалася на те, що між нею та відповідачем після народження дитини сімейне життя поступово погіршувалося, у зв`язку з чим виникали сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З 08 червня 2018 року припинили ведення спільного господарства, проживають окремо. Стверджувала, що через діаметрально протилежні погляди на сімейне життя розвинулась стійка неприязнь один до одного, втрачено почуття любові та поваги, а тому вважає, що подальше спільне їх життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечитиме інтересам кожного з подружжя та інтересам дитини, просила не вживати заходів щодо їх примирення, шлюб розірвати. Крім того, вважає, що їхня спільна дочка має залишитися проживати з нею, оскільки вона виконує всі необхідні обов`язки в організації домашнього побуту дитини, дбає про її виховання, освіту та благополуччя, має можливість забезпечити її матеріально, а відтак забезпечити її фізичний та особистісний розвиток, оскільки має власне житло та постійне місце роботи. Просила , визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з нею за місцем її ж проживання за адресою - АДРЕСА_1 .

27.12.2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

07.03.2019 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Головкова Є.І. до суду надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач визнав заявлені позивачкою позовні вимоги в частині щодо розірвання шлюбу та визначення проживання дитини разом з позивачкою ОСОБА_1 , в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього понесених судових вират на правову допомогу у розмірі 41 850,00 грн. просив відмовити.

03.05.2019 року представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Губін О.Т. подав відповідь на зазначений вище відзив, відповідно до якого з урахуванням поданого відзиву просив вирішити питання розподілу судових витрат між сторонами, включаючи питання витрат на правничу допомогу, понесених позивачем.

З урахуванням думки учасників справи суд ухвалив розглянути справу по суті у підготовчому судовому засіданні.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Губін О.Т. підтримали заявлені позовні вимоги в частині щодо розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з позивачкою, вимоги з приводу стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат на правничу допомогу просили не вирішувати.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи присутнім у судовому засіданні, заявлені позовні вимоги визнав, його представник - адвокат Головков Є.І. також не заперечував проти підтриманих у судовому засіданні позивачкою позовних вимог.

Третя особа - орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації явку свого представника у судове засідання не забезпечив, з огляду на визнання відповідачем позову, відсутність останнього не є перешкодою для вирішення спору по суті.

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріаи справи, суд вважає за можливе заявлений позов задовольнити з огляду на наступне.

Судом встановлено, що між сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 фактично припинені шлюбні відносини з 08.06.2018 року, вони ж не бажають відновлювати подружні стосунки. Подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини.

Судом також встановлено, що сторони у справі не мають претензій один до одного щодо розподілу їх спільного майна та утримання дочки, а також її ж місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення.

З огляду на встановлене, суд вважає, що за зазначених вище обставин збереження сім"ї буде суперечити інтересам сторін у справі та їх спільній дитині. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Крім того, судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , що народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с14).

Малолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 (а.с.15).

Звертаючись до суду з позовом позивачка просила визначити місце проживання дочки ОСОБА_3 разом з нею за адресою її фактичного місця проживаня, а саме - АДРЕСА_1 .

За даними свідоцтва про право власності, виданого 02.11.2010 року на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення від 26.10.2010 року №1448-С/КІ, квартира АДРЕСА_3 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.17).

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 працевлаштована, обіймає посаду проектного менеджера в бюро KfW у м. Київ та вчасно отримує заробітну плату.

Відповідно до правил ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи , їхніх представників.

Приймаючи до уваги, що позивачка надала суду належні та допустимі докази щодо позитивного її ставлення до дитини, наявності у неї можливості забезпечити належні умови її проживання, фізичного та духовного розвитку, а відповідач не заперечив зазначені позивачкою обставини та надані докази на їх підтвердження, зробив заяву щодо відсутності спору про участь і спосіб кожного з батьків у вихованні дочки, суд приходить до висновку, що визначення місця проживання дочки сторін у справі буде відповідати інтересам останньої.

Наразі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення місця проживання їх з відповідачем спільної дитини з позивачкою є такими, що підлягають задоволенню судом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7,161,179,180,181,182,183 СК України, ст.ст.4,6,23,27,76,141,259,263,430 ЦПК України, суд -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім"ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини разом з матір"ю, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , зареєстрований 08 травня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 340, розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із матір"ю ОСОБА_1 за адресою - АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя: К.Г. Плахотнюк