Ухвала

27 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 569/403/17

провадження № 61-21001ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Курило В. П. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Тихончук Лесею Хотіївною, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2019 року, додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2019 року, постанову Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовними вимогами до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 09 жовтня 2011 року він позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 3 000,00 доларів США. Будь-якого договору у письмовому вигляді між сторонами не укладалось, а факт передачі коштів підтверджується показаннями свідків. ОСОБА_2 коштів не повертає, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідачки безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 80 725,90 грн, що еквівалентно 3 000,00 доларів США на дату звернення до суду; понесені витрати за надану правову допомогу в розмірі 3 200,00 грн, сплачений судовий збір в розмірі 807,26 грн та витрати за подання оголошення про виклик відповідача в судове засідання в розмірі 150,00 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня

2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів відмовлено за пропуском строку звернення до суду.

Додатковим рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2019 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 000,00 грн.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня

2019 року та додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2019 року скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, що складаються з витрат на правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі

910,89 грн.

21 листопада 2019 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку звернувся представник ОСОБА_1 - адвокат Тихончук Л. Х. з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 травня 2019 року, додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня

2019 року, постанову Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня

2019 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 01 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу у розмірі 1 921,00 грн.

Предметом позову у справі № 569/4031/17 є стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 80 725,90 грн, що еквівалентно

3 000,00 доларів США.

Ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 192 100,00 грн (1 921,00 грн х 100). Справа № 569/4031/17 є малозначна в силу вимог закону.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Верховним Судом враховано, що оскаржувані судові рішення ухвалено після набрання чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», тобто після 15 грудня 2017 року.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої

статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN,

№ 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, оскаржувані судові рішення ухвалено у малозначній справі, ціна позову в якій не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Тихончук Лесею Хотіївною, на рішення Рівненського міського суду Рівненської області

від 27 травня 2019 року, додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 червня 2019 року, постанову Рівненського апеляційного суду від 17 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. П. Курило