Провадження № 2/225/1289/2019
Єдиний унікальний номер № 225/7197/19
РІШЕННЯ

Іменем України

28 листопада 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Нємиш Н.В.,

за участі

секретаря судового засідання Андрієвої Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Торецьквугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що він знаходився у трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», зокрема з відокремленим підрозділом «Шахта «Центральна». 14.06.2019 року був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком. При звільненні позивачу було нараховано відпустка за 4 дні у сумі 1778,32 грн., компенсація за невикористану відпустку у сумі 4445,80 грн., трьохмісячна допомога при звільнені як пенсіонеру у сумі 53953,83 грн. та нараховані лікарняні листи за перші п`ять днів за рахунок коштів підприємства 9968,25 грн., лікарняні ВПТ ФСС з середнього заробітку 3333,01 грн.

Виплачено було за винятком обов`язкових утримань: лікарняні листи перші п`ять днів 8024,43 грн. 29.07.2019 року, допомога як пенсіонеру у сумі 44868,75 грн. 22.07.2019 року, компенсація за невикористану відпустку 3000 грн. 24.06.2019 року, лікарняні ВПТ ФСС 2683,06 грн. 23.08.2019 року.

Представник відповідача надала суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по розрахунковим виплатам та середнього заробітку за час затримки розрахунку ДП «Торецьквугілля» визнає частково в сумі 25692,30 грн. в іншій частині, вважає їх недоведеними, невмотивованими безпідставними. В обґрунтування відзиву зазначено, що ОСОБА_1 дійсно працював на ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» з 22.11.2010 року по 14.06.2019 року на різних спеціальностях з повним робочим днем на підземній роботі. 14.06.2019 року позивач був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України, у зв`язку з виходом на пенсію за віком.

При звільненні було нараховано позивачу: відпускні за 4 дні - 1778,32 грн., компенсація за невикористану відпустку 4445,80 грн., трьохмісячна допомога при звільненні як пенсіонеру за колдоговором 53953,83 грн., лікарняні листи перші п`ять днів за рахунок коштів підприємства з середнього заробітку - 9968,25 грн., Лікарняні ВПТ ФСС з середнього заробітку - 3333,01 грн. Усього нараховано 73479,21 грн.

Виплачено за винятком обов`язкових утримань: лікарняні листи за перші п`ять днів 8024,43 грн. 29.07.2019 року; допомога як пенсіонеру 44868,75 грн. 22.07.2019 року; компенсація за невикористану відпустку 3000 грн. 24.06.2019 року; лікарняні ВПТ ФСС - 2683,06 грн. 23.08.2019 року (за рахунок коштів Фонду ВПТ ФСС). Усього виплачено 58576,24 грн.

Після сплати всіх страхових внесків з середнього заробітку будуть нараховані лікарняні листи за рахунок коштів ФСС ВПТ у сумі 15201,05 грн.

Інших сум належних до виплат ОСОБА_1 від ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» не має, остання заборгованість по виплатам лікарняні за перші п`ять днів за рахунок коштів підприємства з середнього заробітку виплачені 29.07.2019 року, таким чином стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку повинно розраховуватися з наступного дня після звільнення з 15.06.2019 року по 29.07.2019 року (останній день розрахунку за кошти підприємства), що дорівнює з урахуванням робочих 30 днів: 30 робочих днів * 856,41 грн. середньоденний заробіток = 25692,30 грн.

За лікарняним буде проведений перерахунок за рахунок ФСС ВПТ, при умові сплати страхових внесків за попередні шість місяців, що передували лікарняному, у відповідності з Постановою КМУ №440 від 16.06.2015 року.

Таким чином представник відповідача просить задовольнити частково вимоги ОСОБА_1 в сумі 25692,30 грн. у рахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, в іншій частині відмовити.

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, надавши суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі на підставі поданого відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються КзпП України.

Судом встановлено, що позивач з 22.11.2010 року працював на ВП «Шахті «Центральна» ДП «Торецьквугілля». Згідно до наказу № 92 від 18.06.2019 року ОСОБА_1 був звільнений з займаної посади за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію за віком на підставі ст. 38 КЗпП (а.с. 5-7).

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до листа ВП «Шахта «Центральна» 7/1126 від 27.11.2019 року позивачу при звільнені було нараховано: відпускні за 4 дні - 1778,32 грн., компенсація за невикористану відпустку 4445,80 грн., трьохмісячна допомога при звільненні як пенсіонеру за колдоговором 53953,83 грн., лікарняні листи перші п`ять днів за рахунок коштів підприємства з середнього заробітку - 9968,25 грн., лікарняні ВПТ ФСС з середнього заробітку - 3333,01 грн.

Однак в порушення вказаних положень КЗпП України підприємство остаточних вищезазначених розрахунків у встановлений термін не здійснило. Остаточний розрахунок з позивачем був проведений відповідачем 29.07.2019 року (а.с.27-29).

Згідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Виходячи із змісту ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року Про практику застосування судами законодавства про оплату праці установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно до п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику розгляду судами трудових спорів у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Згідно з п. 2, п. 4 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством на число календарних днів за цей період.

Відповідно до позиції Верховного Суду у постанові від 30 січня 2018 року по справі №760/18557/15-ц (провадження № 61-246 св 17) - всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. При невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.

Отже, відповідно до абз. 5 п. 25 Постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами, законодавства про оплату праці» від 24.12.1999 року №13, не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не проведення своєчасного розрахунку з позивачем оплати коштів по оплаті лікарняних за перші п`ять днів тимчасової непрацездатності, допомоги як пенсіонеру, сум компенсації за невикористану відпустку є порушенням статей 47 та 116 Кодексу. У зв`язку з цим позивачу необхідно сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку належних до сплати сум за період з 15.06.2019 року по 29.07.2019 року.

При цьому, суд не погоджується з розрахунками позивача середньої заробітку за час затримки розрахунку, оскільки для такого розрахунку позивач застосував невірну кількість робочих днів.

Отже, відповідно до листа ВП «Шахта «Центральна» 7/1126 від 27.11.2019 року середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 856 грн. 41 коп.

Враховуючи зазначене, положення Порядку про обчислення середньої заробітної плати, а також встановлені судом фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача по справі на користь позивача необхідно стягнути розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 15.06.2019 року по 29.07.2019 на загальну суму 25692 грн. 30 коп., виходячи з 30 робочих днів при середньоденному заробітку у розмірі 856 грн. 41 коп.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому підлягають частковому задоволенню.

Позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, сплаченого при зверненні до суду, тому суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 263 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 ) до Державного підприємства «Торецьквугілля» (місце знаходження: Донецька область, м.Торецьк, вул. Дружби, 19, ) про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Торецьквугілля» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 25692 (двадцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто дві) гривні 30 коп. (сума зазначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України в редакції від 03.10.2017 (п. 15.5 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Суддя: