КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
У Х В А Л А

22 листопада 2019 року місто Київ

справа № 753/19914/18

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., перевіривши виконання вимог ст.356 ЦПК України за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року позов ПрАТ «Страхова компанія «ЮНІВЕС» задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції відповідач ОСОБА_1 12 липня 2019 року подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року було залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків вказаної апеляційної скарги протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали, а саме для сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2643 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвала Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 року неодноразово, а саме: 25 липня 2019 року та 11 вересня 2019 року направлялася відповідачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані адреси були зазначені ним як в позовній заяві, так і в апеляційній скарзі.

Однак всі конверти з ухвалою повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с.81-85).

Іншої адреси проживання або перебування відповідача матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.7 та п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України у разі не надання особами які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання, перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За правилами статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження), або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місце знаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, відповідно до ст.ст.128, 131 ЦПК України ухвала Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 року вважається вручена апелянту належним чином.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» зазначив, що заявники повинні самі виявляти належну зацікавленість у розгляді їхньої справи.

Відповідно до ч.2 ст.357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст.356 цього кодексу застосовуються положення ст.185 цього кодексу.

Так, апелянт відповідно до ухвали Київського апеляційного суду від 25 липня 2019 рокуповинен був надати до Київського апеляційного суду оригінал квитанції про оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року в сумі 2643 грн.

Разом з тим, відповідачем ОСОБА_1 недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою Київського апеляційного суду від 25 липня2019 року усунуті не були, а тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

Так, прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

Крім того, як наголошує у своїх рішенням Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в процесі судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 не цікавився рухом даної справи, про що свідчить відсутність будь-яких звернень до суду з метою отримання інформації про постановлення ухвали за наслідком розгляду даної апеляційної скарги.

При цьому, слід зазначити, що дані про хід апеляційного провадження є доступними як при безпосередньому зверненні до суду так і через мережу інтернет. Але жодних дій направлених на розгляд справи в установленому законом порядку ним не вчинено. Наведене свідчить про недобросовісність здійснення особою, що подала апеляційну скаргу своїх процесуальних прав. Такі дії порушують права інших учасників розгляду щодо можливості вирішення спору.

Оскільки, недоліки апеляційної скарги встановлені ухвалою суду від 25 липня 2019 року усунуті не були, тому згідно з ст.185 ЦПК України апеляційна скарга підлягає поверненню.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає апелянту повторно звернутися з апеляційною скаргою, оформленою відповідно до вимог ст.356 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним, повернення апеляційної скарги не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, апелянт має право повторного звернення до суду із апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст.185, 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 квітня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Колесника О.М., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЮНІВЕС» про відшкодування шкоди в порядку регресу визнати неподаною та повернути апелянту.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Борисова О.В.