Справа № 589/1463/17
Провадження № 2/589/49/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2019 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Курбанової А.Р.,

за участі:

секретаря судового засідання Ніколаєнко В.В.

відповідача: ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2017 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 75737 грн. 97 коп. заборгованості за кредитним договором від 02.04.2008р., посилаючись на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань.

26.04.2017р. відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою від 03.07.2017р. справа прийнята до провадження даним складом суду.

09.01.2018р., у зв`язку зі смертю відповідача, позивач звернувся до суду з заявою про уточнення позову, в якій свої вимоги заявив до спадкоємця померлого ОСОБА_2 ОСОБА_1 , зменшивши розмір заборгованості до 8540,03 грн. та розрахувавши її до дня смерті позичальника.

Ухвалою суду від 26.01.2018р. ОСОБА_1 було залучено до участі у справі у якості правонаступника відповідача ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.10.2018р. ОСОБА_1 звернулась до суду з відзивом, у якому у задоволенні позову просила відмовити, вважаючи його в цілому необгрунтованим. Заперечуючи проти позову зазначила, що позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості поза межами строку позовної давності, крім того, позивач не звернувся у встановлений строк з вимогою до спадкоємця, як цього вимагають положення ст. 1281 ЦК України, а тому наразі позбавлений права такої вимоги. На думку відповідача позивач не надав належних доказів укладення між ним та ОСОБА_2 кредитного договору та видачі останньому кредитних коштів. Вважає, що без надання оформлених належним чином документів первинного бухгалтерського обліку доведення цього факту неможливе.

В свою чергу позивач надав відповідь на відзив, у якій на спростування доводів відповідача, покладених в обгрунтування відзиву, зазначив, що між Банком та ОСОБА_2 (Позичальник) був укладений договір приєднання, шляхом заповнення останнім відповідної анкети-заяви, на підставі якої був відкритий картковий рахунок, ключем до якого є пластикова картка, яку отримав позичальник та мобільний телефон, який він зазначив у своїй заяві. Таким чином Банк надав можливість Позичальнику користуватись картковим рахунком, а той в свою чергу зобов`язався сплачувати Банку винагороду (проценти). Позивач зазначає, що Правила та Умови є лише публічною офертою, а позичальник, підписуючи анкету-заяву приєднується до Умов та Правил, що становлять договір між сторонами. Щодо застосування строків позовної давності позивач акцентував увагу на тому, що такий у даному випадку обчислюється з моменту закінчення строку дії картки (липень 2016 року), а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Крім того, позивач стверджував, що пред`явлення позову до спадкоємця є фактичним пред`явленням кредиторських вимог до спадкоємця боржника, що свідчить про дотримання ним приписів ст. 1281 ЦК України. Крім того, така вимога пред`явлена вчасно. Вважаючи позов обґрунтованим, позивач просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач надала заперечення на відповідь на відзив, де зазначила, що оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то саме з цього дня припинилась його дієздатність, в тому числі й припинилися платежі за кредитними зобов`язаннями, відтак строк позовної давності обраховується саме з дати смерті ОСОБА_2 . Посилання позивача на строк дії останньої з перевипущених карток відповідач вважає недоречними, оскільки ані ОСОБА_2 , ані вона, як його спадкоємиця, таких не отримували. За переконанням відповідача позивачем не надано доказів користування ОСОБА_2 виданою карткою, вважаючи, що виписка по рахунку не може бути належним доказом, також відсутні докази визнання ОСОБА_2 існування заборгованості. Також відповідач наголошувала на пропуску Банком строку на пред`явлення вимог до неї, як спадкоємця, встановленого ст. 1281 ЦК України.

28.05.2019р. позивач надав суду письмові пояснення, які за своїм змістом суттєво не відрізняються від змісту його відповіді на відзив.

У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти розгляду справи за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Суд, заслухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, прийшов до наступного.

02.04.2008р. ПАТ КБ «Приватбанк» (далі по тексту - Банк) та ОСОБА_2 (Позичальник) шляхом приєднання до запропонованого Банком договору в цілому уклали кредитний договір (без номеру), у відповідності до якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік та на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

При цьому, ОСОБА_2 , підписуючи анкету-заяву від 02.04.2008р. ознайомився та дав свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, складає договір між ним та Банком.

Вказане, на думку суду, свідчить про наявність між позивачем та ОСОБА_2 договірних кредитних зобов`язань, дані обставини підтверджені наявними в матеріалах справи доказами (заявою від 02.04.2008р., довідкою про умови кредитування, підписаними ОСОБА_2 , його фотографією з карткою в руці, випискою по відповідному картковому рахунку), а тому доводи відповідача про зворотнє суд відхиляє як необгрунтовані.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З наданого позивачем розрахунку та первинного документа - банківської виписки по рахунках ОСОБА_2 /а.с. 141-148, 173-180/ вбачається, що останній за життя належним чином не виконував своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту та сплати процентів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер /а.с. 64/.

Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із частиною 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із нормами статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Таким чином, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті 1216, 1218 ЦК України).

З повідомлення Шосткинської міської державної нотаріальної контори №194 від 11.07.2017р. вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 заведена спадкова справа № 183/2014 на підставі заяви про прийняття спадщини доньки спадкодавця ОСОБА_1 , на ім`я останньої видані свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру в м. Шостка та вклади в АТ «Ощадбанк». Дані про інших спадкоємців відсутні /а.с.42-43, 60-61/.

Виходячи з наведених вимог закону, заборгованість ОСОБА_2 перед Банком за вказаним кредитним договором також підлягає включенню до складу спадщини.

Між тим, в межах даної справи відповідач посилалась на порушення позивачем строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, одночасно подавши заяву про застосування судом позовної давності до заявлених позивачем вимог, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні позову.

З огляду на таку позицію відповідача, суд вважає необхідним зупинитися на наступному.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Згідно зі ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини та пред`явлення Банком вимог до спадкоємця) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Слід зазначити, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Вказані висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 17 квітня 2018 року (справа № 522/407/15-ц).

У частині 3 статті 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини та пред`явлення Банком вимог до спадкоємця) визначено, що якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Таким чином, в цьому випадку початок перебігу строку права пред`явлення вимоги до спадкоємців повинен відліковуватися з моменту настання строку вимоги, а не з моменту, коли кредитор дізнався про відкриття спадщини.

Як вбачається зі змісту позову і матеріалів справи позивач дізнався про смерть боржника - спадкодавця після звернення до суду із даним позовом. До цього часу позивач не знав і не міг знати про відкриття спадщини. З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги доводи позивача про дотримання ним шестимісячного строку на пред`явлення вимог до спадкоємця, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України, адже, за переконанням суду, в даному випадку мають застосовуватися положення ч. 3 ст. 1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини та пред`явлення Банком вимог до спадкоємця).

Таким чином, враховуючи те, що щомісячні платежі за умовами довідки про кредитування, підписаної спадкодавцем, мали вноситись щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, та за останній місяць життя спадкодавця - червень 2014 року, мав бути внесений не пізніше 25 липня 2014 року, а загальний строк кредитування після закічення строку дії останньої кредитної картки (липень 2016 року, а.с. 172) закінчився 31.07.2016р., позивач, звертаючись 09.01.2018р. до спадкоємця боржника про стягнення боргу, що існував на час відкриття спадщини /а.с. 77-78/, пропустив преклюзивний строк, передбачений ч.3 ст. 1281 ЦК України, що тягне за собою наслідки, передбачені частиною четвертою вказаної статті кредитор спадкодавця позбавляється права вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд не оцінює інших доводів сторін з огляду на те, що вони не мають вирішального значення в силу вже встановлених судом обставин.

Зважаючи на прийняте рішення, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 76-81, 83, 141, 258, 259, 263-268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 15.11.2019 р.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області А.Р.Курбанова