ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/453/19 Справа № 210/1877/18 Суддя у 1-й інстанції - Хлистуненко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами заву ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ :

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 8 081 гривня 21 копійка.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року скасовано в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 8 081,24 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

12 листопада 2019 року представник відповідача звернувся до Дніпровського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі посилаючись на те, що при прийнятті постанови судом апеляційної інстанції не були вирішенні вимоги ОСОБА_2 про врахування сплачених на користь позивача ОСОБА_1 грошових коштів при визначені суми, що підлягають стягненню з ОСОБА_2 на відшкодування завданої матеріальної та моральної шкоди.

Так, судом апеляційної інстанції приймаючи постанову та визнаючи факт добровільного відшкодування ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 18 517,59 грн. не визначено долю 10 496,35 грн., що були сплачені ОСОБА_2 ОСОБА_1 на відшкодування шкоди у добровільному порядку.

У зв`язку з чим, просить суд апеляційної інстанції прийняти додаткову постанову, якою визначити, що відповідач ОСОБА_2 добровільно відшкодувала 10 496,35 грн., у якості моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 , отже з 20 000 грн. моральної шкоди, присудженої судом, стягненню підлягає 9 503,65 грн.

У відзиві на заяву представника відповідача позивач зазначає про те, що під час розгляду цивільної справи судами першої та апеляційної інстанції відповідачем та її представником жодного разу не вказувалося на добровільне часткове відшкодування моральної шкоди, навпаки, в апеляційній скарзі стороною відповідача вказувалося на відсутність спричинення моральної шкоди взагалі. Тому позивач просить відмовити у задоволенні заяви щодо винесення додаткового рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення по справі необхідно відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Аналогічне роз`яснення міститься й в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" № 14 від 18.12.2009 року, згідно з яким додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішували вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення і додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, в квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просила суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 20 588 грн. та моральну шкоду в розмірі 50000 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , матеріальну шкоду в розмірі 8 081 гривня 21 копійка.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в розмірі 20 000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року апеляційну скаргу відповідача задоволено частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 червня 2019 року скасовано в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 8 081,24 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та ухвалено в цій частині нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди - відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Як вбачається із матеріалів справи, судом апеляційної інстанції при ухваленні постанови були враховані позовні вимоги ОСОБА_1 , досліджено докази по справі, надано їм оцінку, перевірено доводи апеляційної скарги відповідача та надано їм оцінку.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відшкодування відповідачем матеріальної шкоди позивачу в сумі 8 081,24 грн., суд апеляційної інстанції виходив з доведеності добровільного відшкодування ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 11 617,59 грн.

Залишаючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди без змін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що у суду першої інстанції були наявні правові підстав для задоволення позову у розмірі 20 000 грн. Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем моральної шкоди позивачу у добровільному порядку у розмірі 10 496,35 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 не зазначалось про добровільне відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки остання вказувала на відсутність спричинення моральної шкоди взагалі.

У зв`язку з чим, посилання представника відповідача в заяві про ухвалення додаткового рішення, що відповідач ОСОБА_2 добровільно відшкодувала 10 496,35 грн., у якості моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 . колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки відсутні підстави, передбачені ст. 270 ЦПК України для ухвалення додаткового рішення, тому заява представника відповідача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах та від імені ОСОБА_2 про ухвалення додаткової постанови по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: