Справа № 178/476/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
12 серпня 2019 року Криничанский районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Берелет В.В.,
секретаря Кирсань Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агротрейд-2010», третя особа: ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
Відповідач, третя особа у судове засідання не з`явилися, про день слухання справи сповіщені належним чином.
Крім того, встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, тому суд дійшов висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики з урахуванням 3 % річних на підставі статті 625 ЦК України.
З огляду на норми ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Як убачається зІ ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Ураховуючи вищевикладене, норми чинного законодавства України, те, що відповідач у встановлений договором строк грошові кошти не повернув, жодних дій, направлених на погашення заборгованості, не вчинив, та, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, 259, 280-282 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
Повний текст судового рішення виготовлено 13 серпня 2019 року.
Суддя: В. В. Берелет