ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 серпня 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Лисовець В.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням посилаючись на те, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . Відповідач по справі, донька позивача, зареєстрована в квартирі з 28 жовтня 2014 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з 05 березня 2018 року та місце її перебування не відомо. Позивач вказує, що та обставина, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у квартирі, яка належить позивачу, обмежує його право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Тому, позивач просить суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .
Ухвалою судді від 12 червня 2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 02 серпня 2019 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав письмову заяву в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 , яка належним чином повідомлена про відкриття провадження по справі в порядку загального позовного провадження, та про день слухання справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 22 грудня 2001 року позивачу ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.9).
Згідно копії будинкової книги в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована, також, відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 28.10.2014 року (а.с.17-19).
Заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2019 року ОСОБА_2 позбавлена батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2015 року народження (а.с.12-16).
Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 28 травня 2019 року, за адресою: АДРЕСА_2 починаючи з 5 березня 2018 року, фактично за місцем реєстрації не проживає ОСОБА_2 (а.с.11).
Частиною 1 ст. 71 Житлового кодексу України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 України , член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає в за адресою: АДРЕСА_3 понад 1 рік без поважних причин, особистих речей в квартирі немає, перешкод в користуванні житловим приміщенням їй ніхто не чинить, та остання має вільний доступ до житлового приміщення.
За таких обставин суд вважає, що відповідач втратила право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки не проживає у ньому без поважних причин понад 1 рік.
Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є прямим доказом для зняття особи з реєстрації місця проживання і не потребує інших додаткових рішень суду для зняття даної особи з реєстрації.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 280-284 ЦПК, ст. 71, 72, 405 ЖК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку,передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська