ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/821/687/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: на ухвалу Скляренко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: :

Головуючого Нерушак Л.В. ( суддя - доповідач)

Суддів Бородійчука В.Г., Василенко Л. І.

за участю секретаря Анкудінова О.І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ;

стягувач - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»;

особа, яка подає апеляційну скаргу - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2019 року, постановлену під головуванням судді Скляренко В. М. у залі Придніпровського районного суду м. Черкаси 10 жовтня 2019 року о 17 год. 05 хв., повний текст якої складений 15 жовтня 2019 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ,-

в с т а н о в и в :

30 липня 2019 року заявник ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує, що на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року у справі № 552/7810/14-ц був виданий виконавчий лист про стягнення з нього заборгованості, що є помилкою, так як виконавчий документ не підлягає виконанню, вважає заявник. Обов`язок боржника виконати зобов`язання щодо сплати боргу відсутній повністю, тому, що неможливо його виконати у зв`язку з обставинами, за які кожна із сторін не відповідає. Заявник вказує, що цією обставиною є те, що договір між ним та власником квартири АДРЕСА_1 про найм житла не укладався. Укладати такий договір є правом, а не обов`язком, вважає ОСОБА_1 . Крім того, він вказує, що власник квартири АДРЕСА_1 , відмовив ОСОБА_1 в укладенні такого договору. Тому ця обставина, що не укладався договір найму є такою, за яку кожна із сторін, не відповідає. Відповідно зобов`язання по сплаті боргу за тепло припиняється у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не має права заключати договір з теплопостачальною організацією та сплачувати кошти за борги, так як не є власником житла або квартиронаймачем.

Тому ОСОБА_1 просив суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, і заборонити приймати його до виконання Придніпровському відділу ДВС м. Черкаси.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2019 року

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив ухвалу в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду першої інстанції прийнята із порушенням норм матеріального та процесуального права. Він вважає, що при постановленні судом першої інстанції прийнятого рішення, не були застосовані ст. ст. 321, 322 ЦК України, а тому як би судом були застосовані дані норми закону, то його заява підлягає задоволенню. ОСОБА_1 в скарзі посилається, що без згоди власника житла, він не має права сплачувати борг за рішенням суду, так як буде порушувати право власності, право на володіння майном, і право на обов`язок утримання житла, оскільки право на обов`язок утримання майна, житла, і витрати на житлово - комунальні послуги належать лише власнику.

На думку скаржника, потрібне додаткове рішення суду, яким його слід зобов`язати як тимчасового мешканця кв. АДРЕСА_1 утримувати майно, нести витрати на утримання житла, а районним судом не застосовані вимоги Закону України « Про житлово - комунальні послуги» , де зазначено , що споживач повинен мати згоду власника житла, а така згода відсутня. ОСОБА_1 вважає, що він не повинен платити за послуги по теплу, як споживач послуг тепла, яких він не отримував.

ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, прийняти нову ухвалу , якою задовольнити його заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на підставі ст. 432 ЦПК України.

15 листопада 2019 року на адресу Черкаського апеляційного суду надійшов відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від представника ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Вх. № 3825/19 Вх.

У відзиві представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вказує, що із доводами, викладеними у апеляційній скарзі, не погоджується, оскільки районним судом при розгляді справи за заявою ОСОБА_1 після всебічного та повного дослідження справи, вірно було встановлено, що підстав для визнання виконавчого документа № 553/7810/14 -ц, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси щодо стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , таким, що не підлягає виконанню, не має. Відсутні такі підстави і на даний час. Представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вказує, що жодних належних доказів, які б обґрунтовували вимоги ОСОБА_1 , заява не містить. Обставини, на які посилається ОСОБА_1 , як на підставу своїх вимог, і на сьогодні жодним належним доказом не підтверджено. Зважаючи на те, що у Придніпровському районному суді м. Черкаси перебувають численні тотожні заяви ОСОБА_1 в рамках цивільної справи № 552/7810/14, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» вважає, що боржник зловживає своїми процесуальними правами, та його дії направлені на уникнення відповідальності за невиконання судового рішення.

Представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі за безпідставністю та недоведеністю, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення заявника, який з`явився в судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановлена судом першої інстанції ухвала відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Однією з основних засад судочинства, визначених п.8 ч.3 ст. 129 Конституції України є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року у справі № 552/7810/14-ц за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання в сумі 2146 грн. 43 коп., 3% річних в сумі 136 грн. 69 коп., інфляційні в сумі 413 грн. 88 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Копія вказаного рішення суду була направлена на адресу ОСОБА_1 для відому, однак рекомендований лист повернувся на адресу суду з відміткою «за письмовою заявою одержувача».

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси, на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України (в редакції від 18.03.2004 року), набрало законної сили 03.10.2017 року та було звернуто до примусового виконання.

В подальшому, а саме: 29.01.2018 року ОСОБА_1 рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року було оскаржене до Апеляційного суду Черкаської області.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 07.02.2018 року ОСОБА_1 було поновлено строк на оскарження рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 03.04.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року - без змін. Вказана постанова апеляційного суду набрала законної сили 03.04.2018 року.

Звертаючись з даною заявою в суд, ОСОБА_1 вказує, що виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 552/ 7810/14-ц, який виданий на виконання рішення суду від 04.08.2017 року є таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не було наведено підстав, визначених ч. 2 ст. 432 ЦПК України, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 552/7810/14-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» боргу таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявником не надано обґрунтування вимог у заяві щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню згідно до ст. 432 ЦПК України.

Суд першої інстанції вказав, що даний час рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року, на виконання якого і був виданий виконавчий лист № 552/7810/14-ц від 21.11.2017 року, не виконано і обов`язок боржника не припинився. Заявник ОСОБА_1 не надав доказів , що виконавчий лист був виданий помилково.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Також районним судом відмовлено у задоволенні вимоги заявника ОСОБА_1 про заборону Придніпровському відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області приймати вищевказаний виконавчий документ до виконання, оскільки в силу ч. 1 ст. 18 та ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі прийняти до виконання та розпочати примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого документа за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, оскільки вважає висновки суду обґрунтованими, які відповідають обставинам справи та вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 статті 432 ЦПК України визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Органи виконавчої служби під час виконання рішень вчиняють дії згідно із змістом резолютивної частини рішення, яке зазначається у виконавчому листі, результатом цього має бути досягнення правового ефекту - фактичне виконання зазначеного у виконавчому листі рішення.

Як вбачається з поданої ОСОБА_1 заяви, а також змісту апеляційної скарги, вони не містять підстав у розумінні вимог ст. 432 ЦПК України, перелік яких наведений вище, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Апеляційний суд погоджується із обґрунтованими висновками суду першої інстанції , що підстав для визнання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі № 552/7810/14-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» боргу таким, що не підлягає виконанню, не має, оскільки в силу ст. 432 ЦПК України виконавчий документ може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю або частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Судом встановлено, що на даний час, рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року, на виконання якого і був виданий виконавчий лист № 552/7810/14-ц від 21.11.2017 року, не виконано, тому відповідно і обов`язок боржника не припинився щодо його виконання. Також відсутні підстави визнати, що вищевказаний виконавчий лист був виданий помилково.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

У зв`язку із зверненням позивача про видачу виконавчого листа районним судом було правомірно та відповідно до норм чинного законодавства України видано виконавчий лист № 552/7810/14-ц від 21.11.2017 року на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.08.2017 року у справі № 552/7810/14-ц за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання, зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди, який і було пред`явлено для виконання.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими, зводяться фактично до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, та до власного суб`єктивного трактування скаржником норм матеріального права та чинного законодавства, які на правильність висновків суду не впливають та не спростовують висновків суду, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду .

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню , оскільки вказані заявником обставини не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню в розумінні ст. 432 ЦПК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду постановлена з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, судом не допущено порушень вимог закону при її прийнятті, тому відсутні підстави для скасування ухвали суду.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374,375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 жовтня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Нерушак Л.В.

Судді Бородійчук В.Г.

Василенко Л. І.