КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/11953/19

Апеляційне провадження 22-ц/824/15142/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Комунальне підприємство «Київтеплоенерго»

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київтеплоенерго», подану через представника Гушула Сергія Васильовича, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Савицького О.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київтеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

у січні 2019 рокуОСОБА_1 звернулася до суду з позовом КП «Київтеплоенерго», у якому просила зобов`язати відповідача зробити перерахунок послуг центрального опалення за лютий місяць 2019 року для квартири АДРЕСА_1 , зарахувавши суму вже сплачених послуг центрального опалення за показниками квартирного лічильника тепла станом на 01.02.2019 у 32,1851 МВт та надати виправлений рахунок-повідомлення станом на 01.02.2019; зобов`язати відшкодувати моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що вона 18.03.2019 отримала від відповідача рахунок-повідомлення станом на 01.03.2019, в якому вказано, що їй необхідно сплатити за централізоване опалення, за показниками квартирного лічильника 32,737 МВт., які у рахунку зазначено як «поточні», та показниками квартирного лічильника 31,8839 МВт, які у рахунку зазначено як «попередні». У рахунку станом на 01.02.2019 «поточні» показники становили 32,1851 МВт та цей рахунок нею оплачено. Вказувала, що показники лічильника на кінець минулого місяця повинні збігатися з показниками того самого лічильника на початок поточного місяця в рахунку, проте різниця між показниками зазначеними в рахунках за 01.02.2019 та 01.03.2019 становить 0,3012 МВт. Вважає, що КП «Київтеплоенерго» вимагає від неї повторної сплати за уже сплачені послуги в обсязі 0,3012 МВт. Крім того зазначає, що відповідачем систематично здійснюються безпідставні нарахування за централізоване опалення, стосовного чого вона зверталась до відповідача з листами-зверненнями від 21.11.2018 та 27.01.2019, однак жодної відповіді посадові особи КП «Київтеплоенерго» на зазначені листи-звернення не надали, чим порушили вимоги ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». Внаслідок порушення її прав відповідачем їй завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних стражданнях та переживаннях.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.08.2019 позов задоволено частково. Зобов`язано КП «Київтеплоенерго» протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили надати ОСОБА_1 відповідь на її письмову заяву від 21.11.2018, адресовану Виконавчому директору КП «Київтеплоенерго» Орел Ю.М., а також відповідь на її електронний лист від 27.01.2019, направлений на адресу електронної пошти КП «Київтеплоенерго». Стягнуто з КП «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 2 500 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, КП «Київтеплоенерго» через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, вважає, що суд вийшов за межі позовних вимог, змінивши правове обґрунтування позову та застосувавши як підставу для часткового задоволення позову положення Закону України «Про звернення громадян», чим нівелював норми процесуального права щодо диспозитивності цивільного судочинства. Позовні вимоги в прохальній частині позовної заяви не містили вимоги про зобов`язання надавати відповіді на листи - звернення позивача. Вважає, що суд також безпідставно задовольнив частково вимоги про відшкодування моральної шкоди, оскільки у задоволені основної вимоги про здійснення перерахунку за лютий 2019 року відмовлено. Крім того, позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження душевних страждань через ненадання відповіді на її листи - звернення.

У відзиві позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін посилаючись на його законність та обґрунтованість. Зазначає, що вона звернулася з позовом, оскільки відповідач порушив її право, передбачене ст. 20 Закону України «Про звернення громадян». Саме цими обставинами вона обґрунтовувала позов, у тому числі і щодо відшкодування моральної шкоди. Відповідач не заперечував, що він не надав відповіді на її звернення, чим порушив вищезазначену норму закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг централізованого опалення за місцем свого проживання в квартирі АДРЕСА_1 , які надає відповідач.

21.11.2018 не погоджуючись з нарахованою сумою за спожите централізоване опалення, ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про звернення громадян» звернулася до відповідача з листом, в якому просила прийняти показники лічильника тепла для її квартири, здійснити перерахунок вартості послуг централізованого опалення та за результатами розгляду вказаної заяви, надати відповідь.

26.11.2018 КП «Київтеплоенерго» отримав звернення, про що свідчить підпис його представника на зворотному повідомлені, проте відповіді на адресу позивача не надано.

27.01.2019 ОСОБА_1 звернулась електронним листом на офіційну адресу відповідача, проте відповіді у встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» також не надано.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано відповіді у визначений Законом України «Про звернення громадян» строк на листи-звернення позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до преамбули Закону України «Про звернення громадян» цей Закон регулює питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади, об`єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів. Закон забезпечує громадянам України можливості для участі в управлінні державними і громадськими справами, для впливу на поліпшення роботи органів державної влади і місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, для відстоювання своїх прав і законних інтересів та відновлення їх у разі порушення.

Згідно зі ст. 1 цього Закону громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 цього Закону громадянину на його вимогу і в порядку, встановленому чинним законодавством, можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги. Розмір відшкодування моральних (немайнових) збитків у грошовому виразі визначається судом.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції правильно виходив з того, що у порушення ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» відповідач не надав відповіді на звернення позивачки.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Позивач обґрунтовувала позовні вимоги, у тому числі і щодо відшкодування моральної шкоди, тими обставинами, що відповідач не надав відповіді на її звернення.

Відповідач не заперечував, що будь - якої відповіді на письмову заяву позивачки від 21.11.2018 та на її електронний лист від 27.01.2019 не надав.

Саме не надання відповіді на листи і стало причиною виникнення спірних правовідносин.

Суд відмовив у задоволенні позову про зобов`язання відповідача провести перерахунок послуг централізованого опалення за лютий 2019 року у зв`язку з тим, що відповідачем у лютому 2019 були відкореговані показання лічильника, проведено перерозподіл показань по квартирному лічильнику, який установлено у квартирі позивачки та проведено відповідний перерахунок з урахуванням проведених корегувань. Проте дана інформація позивачці доведена не була, а тому лише після отримання відповіді на свої звернення остання може визначитися з правильністю нарахування їй платежів шляхом проведення з відповідачем взаємоперевірки.

За вказаних обставин суд першої інстанції з урахуванням положень ст. 5 ЦПК України дійшов правильних висновків про те, що ефективним способом захисту порушеного права позивачки є зобов`язання відповідача надати відповідь на її звернення.

У даному випадку суд не порушив принцип диспозитивності цивільного судочинства, оскільки позивач обґрунтовувала позовні вимоги порушенням відповідачем вимог ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», а саме не наданням відповіді на її звернення. Цими ж обставинами обґрунтовано і завдання відповідачем моральної шкоди. За вказаних обставин доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог колегія суддів вважає безпідставними.

Саме не надання відповідачем відповіді на звернення позивачки призвело до істотної зміни у життєвих відносинах останньої, змусило неї витрачати час на звернення до суду.

Відшкодування моральної шкоди передбаченоч. 2 ст. 25 Закону України «Про звернення громадян», згідно з якою громадянину на його вимогу можуть бути відшкодовані моральні збитки, завдані неправомірними діями або рішеннями органу чи посадової особи при розгляді скарги.

Не надання відповіді на звернення позивачки у визначений законом термін (не більше одного місяця від дня надходження) свідчить про неправомірність дій (бездіяльності) відповідача, а тому суд з урахуванням конкретних обставин справи дійшов правильних висновків про обґрунтованість позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди та визначив розмір такої шкоди з урахуванням тяжкості та тривалості моральних страждань та з урахуванням принципу розумності та справедливості.

Відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивач не довела факту вчинення їй моральної шкоди спростовуються встановленими у справі обставинами.

За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

В іншій частині рішення суду не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу комунального підприємства «Київтеплоенерго» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2019 року в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова складена 21.11.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді В. А. Кравець

О. Ф. Мазурик