Справа № 127/1963/19
Провадження № 22-ц/801/941/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Вохмінова О. С.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача): Войтка Ю.Б.,

суддів Стадника І.М., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання: Безрученко Н.Р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап!» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року, постановлену під головуванням судді Вохмінової О.С. у м. Вінниця, за відсутності учасників справи, зі складенням її повного тексту 27 лютого 2019 року,

у справі № 127/1963/19 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво», Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап!» про захист прав споживачів, стягнення коштів,

встановив:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Браво» (далі - ТОВ «Авіакомпанія «Браво»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап!» (далі - ТОВ «Джоін Ап!») про захист прав споживачів, стягнення коштів, із яким позивачі звернулась до суду 21 січня 2019 року.

25 лютого 2019 позивачі подали суду заяву про забезпечення позову, яку мотивували тим, що вони звернулись до суду за захистом порушених прав і просили стягнути з відповідачів солідарно суму в загальному розмірі 108 697,28 грн, що складається з суми компенсації за скасування рейсу та суми моральної шкоди на користь кожного з позивачів. Підставою позову є порушення відповідачами прав позивачів як споживачів туристичних послуг. Позивачами на підставі даних Автоматичної системи виконавчих проваджень з`ясовано, що на даний час щодо відповідачів, як боржників, здійснюється низка виконавчих проваджень. Дані про відповідачів, як боржників, містяться в Єдиному реєстрі боржників. З відомостей з Єдиного реєстру судових рішень вбачається, що відповідачі є також відповідачами в інших цивільних справах про стягнення коштів. Крім того, щодо відповідача - ТОВ "Джоін Ап!" здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000265 від 10.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 КК України. Згідно з довідковою інформацією, що розміщена на офіційному сайті авіаперевізника - ТОВ «Авіакомпанія «Браво», товариство має в користуванні літаки. Будь-якої іншої інформації щодо майна, яке перебуває у власності відповідачів і яке було б співмірним по вартості із заявленими позовними вимогами, немає.

Враховуючи те, що в обох відповідачів є невиконані фінансові зобов`язання, що свідчить про наявність у відповідачів фінансових труднощів, а це може призвести до того, що можливе рішення у справі про стягнення на користь позивачів коштів буде ускладненим або неможливим, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 149-150, 157 ЦПК України просили забезпечити їх позов та накласти арешт на майно ТОВ «Авіакомпанія «Браво» в межах суми позовних вимог - 108 697,28 грн. та накласти арешт на майно ТОВ «Джоін Ап!» в межах суми позовних вимог - 108 697,28 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року заяву задоволено частково та вжито заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно ТОВ «Джоін Ап!» в межах суми позовних вимог 108 697,28 грн.

Відповідач ТОВ «Джоін Ап!» подав апеляційну скаргу до Вінницького апеляційного суду, вважаючи постановлену ухвалу суду першої інстанції такою, що ґрунтується виключно на домислах та припущеннях, тому просить ухвалу міського суду скасувати, у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами відсутній спір, оскільки із матеріалів справи вбачається, що договір укладено з особою до якої вимог не заявлено - ТОВ «Туристична Фірма Сієста», однак статусу останньої в межах цих правовідносин судом не з`ясовано. Відповідач вважає, що заходи забезпечення позову мали б місце у разі, якщо ТОВ «Джоін Ап!» саме в момент подання позову або після цього були вчинені дії спрямовані на ускладнення виконання рішення або неможливості його виконання в майбутньому. Однак таких дій вчинено не було. Виконавчі провадження існували ще станом на момент початку подорожі позивачів, однак сумніву у них до фінансового стану не виникало. Кримінальне провадження, на яке посилалися позивачі та суд у оскаржуваній ухвалі взагалі не стосується відповідача, оскільки стосується турагента та привласнення ним коштів. У вказаному провадженні ТОВ «Джоін Ап!» є свідком, у якого наявні в розпорядженні документи, що можуть вплинути на хід досудового розслідування, в зв`язку із чим за клопотанням слідчого їх витребувано.

Від позивача ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Джоін Ап!», в якому вона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року - без змін.

Відповідачі ТОВ «Авіакомпанія «Браво» та ТОВ «Джоін Ап!», повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце її розгляду, до суду не з`явилися, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи докази, які є в матеріалах даної справи на момент розгляду заяви про забезпечення позову, підстави позовних вимог і заперечення відповідача - ТОВ «Авіакомпанія «Браво», а тому дійшов обґрунтованого висновку, що необхідності забезпечення позову в частині вимог щодо ТОВ «Авіакомпанія «Браво» на даний час немає. Судом прийнято до уваги інтереси не тільки позивачів, а і відповідачів, права яких можуть бути порушені забезпеченням позову. Оскільки спір виник з приводу невиконання зобов`язання ТОВ «Джоін Ап!» на підставі договору про надання туристичних послуг від 31 травня 2018 року, відповідно суд вважав за необхідне з метою забезпечення позову накласти арешт на майно ТОВ «Джоін Ап!» в межах суми позовних вимог - 108 697,28 грн.

Позивачі звернулись до суду за захистом порушених прав з позовом, предметом якого є стягнення загалом 108 797 грн 28 коп., що складається із суми компенсації за скасування рейсу та суми моральної шкоди на користь кожного з позивачів.

Тобто предметом позову є стягнення коштів.

Підставами позову є порушення відповідачем ТОВ «Джоін АП!» договірних умов.

Так, 31 травня 2018 року між ТОВ «Туристична фірма «Сієста», що діє на підставі Агентського договору на реалізацію турпродукту від імені та за дорученням Туроператора ТОВ «Джоін Ап!» та ОСОБА_1 , яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено Договір про надання туристичних послуг №1154346.

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору Туроператор через Турагента зобов`язується відповідно до заявки Туриста на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов`язується на умовах даного договору прийняти їх та оплатити.

Тобто, оскільки стороною договору є ТОВ «Джоін Ап!», яке взяло на себе зобов`язання за договором, а не ТОВ «Туристична фірма «Сієста», як зазначає відповідач у своїй скарзі, позивачі вважають ТОВ «Джоін Ап!» належним відповідачем у справі.

Отже, твердження відповідача про відсутність спору не спростовує законності та обґрунтованості оскаржуваної ухали суду першої інстанції.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 Постанови від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Із аналізу вказаних норм слідує, що вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.

Відповідач в апеляційній скарзі звертає увагу суду на ті обставини, що відносно ТОВ «Джоін Ап» здійснюється 5 виконавчих проваджень, 4 з яких відкрито та 1 з яких повернуто без виконання. Такі факти примусового стягнення коштів свідчать про наявність у ТОВ «Джоін Ап!» невиконаних грошових зобов`язань.

Такі твердження відповідача, викладені в апеляційній скарзі, додатково підтверджують існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання судового рішення у цій справі у випадку задоволення позову.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Отже, враховуючи, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову, з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини наявності виконавчих проваджень про стягнення коштів та відсутності відомостей стосовно наявності іншого майна, яке б було співмірним до заявлених позовних вимог вартістю, обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача в межах суми позову - є обґрунтованим та співмірним із заявленими позовними вимогами та може забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивачів, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірні висновки суду першої інстанції.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції, не встановлено.

З урахуванням наведеного, оскаржене судове рішення є таким, що ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін Ап!» залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 13 травня 2019 року.

Головуючий Ю. Б. Войтко

Судді І. М. Стадник

М. В. Матківська