ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

12 серпня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2233/18

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1142/19

Суддя Чернігівського апеляційного суду Губар В.С., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, оплату періоду тимчасової непрацездатності та моральної шкоди,

встановив :

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

01 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, а також призначити по справі судову почеркознавчу експертизу.

Також ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового, посилаючись на те, що вона є одинокою матір`ю, виховує неповнолітню дитину та не працює.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення суду першої інстанції оскаржується апелянтом в повному обсязі і позовні вимоги зводяться до визнання незаконним наказ № 10-1 від 31.10.2018 року про її звільнення за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, поновлення на посаді продавця продовольчих товарів у фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 з 31.10.2018 року та стягнення моральної шкоди, тобто три немайнові вимоги, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсацію за невикористані дні відпустки та компенсацію за період тимчасової непрацездатності, тобто вимоги майнового характеру.

Відповідно до положень ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до вимог частин 1 та 3 статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З зазначених підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Законом України «Про судовий збір», а саме статтями 3 та 6, встановлено вичерпний перелік підстав для звільнення від сплати судового збору.

При цьому необхідно зазначити, що оцінюючи майновий стан сторони, яка звернулась до суду із відповідним клопотанням щодо застосування статті 8 Закону України "Про судовий збір", суд повинен встановити у такої особи наявність реального доходу, рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, наявність чи відсутність на рахунках коштів, тощо.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення тощо.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), зокрема й підвищено розмір ставок за подання апеляційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб`єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній до 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільнялися позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 1 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 1 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях справ: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальні дії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Таким чином, позивач ОСОБА_3 не звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про визнання незаконним наказ № 10-1 від 31.10.2018 року про її звільнення за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, стягнення моральної шкоди, тобто дві немайнові вимоги, а також в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані дні відпустки та компенсації за період тимчасової непрацездатності, тобто вимоги майнового характеру.

За відсутності вказаних відомостей щодо майнового стану, в тому числі, і розміру річного доходу ОСОБА_1 за попередній календарний рік, відсутня можливість вирішення клопотання про звільнення від сплати судового збору або зменшення розміру судового збору та (або) відстрочення його сплати до ухвалення судового рішення у справі за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

У зв`язку з наведеним, для вирішення питання щодо застосування статті 136 ЦПК України, статті 8 Закону України "Про судовий збір" ОСОБА_1 необхідно представити належні та допустимі докази щодо свого майнового стану.

За таких обставин, апелянт не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про відстрочення, розстрочення сплати судового збору або звільнення від його сплати та його зменшення, надавши суду докази на підтвердження таких підстав.

Враховуючи те, що позивачем заявлялися інші вимоги, ніж ті, від сплати судового збору за розгляд яких в усіх судових інстанціях заявник звільнений, звільнена лише за вимогу про поновлення на роботі, ОСОБА_1 має сплатити судовий збір відповідно до розмірів ставок судового збору, визначених у відповідності до Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI у редакції на час подання позовної заяви.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується в сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (704 грн. 80 коп.).

Відповідно до п.п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" за подання апеляційної скарги на рішення апелянту необхідно сплатити 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року складає 1762 грн.

Враховуючи, що предметом перегляду в апеляційному порядку є дві вимоги немайнового характеру про визнання незаконним наказ № 10-1 від 31.10.2018 року про її звільнення за угодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України, стягнення моральної шкоди, а також вимоги майнового характеру про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористані дні відпустки та компенсації за період тимчасової непрацездатності, тобто вимоги майнового характеру, а тому судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції має розраховуватись наступним чином: ((1762 грн. х 0,4)х2 - дві немайнові вимоги)+(1762 грн. х 0,4)- майнова вимога) х 150%) = 3171 грн. 60 коп., які необхідно сплатити.

Відтак, апелянту необхідно сплатити 3171 грн. 60 коп. на наступний розрахунковий рахунок: 0032, отримувач - УК у м. Чернігові/м.Чернігів/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ) - 38054398, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101, найменування коду класифікації доходів бюджету - судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050), наявність відомчої ознаки - «80» Апеляційні суди, та надати апеляційному суду оригінал платіжного доручення чи квитанції про сплату судового збору, або документальні докази на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення вищезазначеного недоліку.

Керуючись ст.ст. 185, ч.2 ст.357 ЦПК України, суддя

ухвалив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 04 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану відпустку, оплату періоду тимчасової непрацездатності та моральної шкоди залишити без руху.

Запропонувати особі, що подає апеляційну скаргу, протягом десяти днів з моменту отримання копії даної ухвали надати Чернігівському апеляційному суду оригінал квитанції або платіжного доручення про сплату судового збору, або документальні докази на підтвердження підстав для звільнення від сплати судового збору.

Копію ухвали направити ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог апеляційна скарга буде визнана неподаною та повернута.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Губар