Провадження 6/127/484/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заява мотивована тим, що відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2013 року по справі № 127/20302/13-ц було задоволено подання Замостянського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про тимчасове обмеження керівника боржника-юридичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Підставою для задоволення подання було те, що на примусовому виконанні у Замостянському ВДВС ВМУЮ знаходиться зведене виконавче провадження № 39464586 про стягнення з ТОВ «5 океан» заборгованості в розмірі 303389,63 грн., а ОСОБА_1 являвся керівником боржника юридичної особи - ТОВ «5 океан».

02.10.2018 року, листом-відповіддю № 35021/15.24-05 на заяву від 24.09.2018 року щодо припинення тимчасового обмеження керівника боржника-юридичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, Замостянський ВДВС міста Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області повідомив, що під час здійснення виконавчого провадження передбачено вичерпний перелік підстав для зняття тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

12.12.2013 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», що виключає можливість припинення тимчасового обмеження керівника боржника-юридичної особи ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Наданий час ОСОБА_1 не є директором юридичної особи-боржника ТОВ «5 океан», оскільки 13.07.2018 року рішенням зборів учасників (протокол № 7 від 13.07.2018 року) ТОВ «5 океан» його було звільнено з вказаної посади, про що внесено запис у трудову книжку. Тобто підстави для дії обмежень щодо тимчасового виїзду ОСОБА_1 відсутні.

18.03.2019 року представником ОСОБА_1 до Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області було направлено заяву по виконавчому провадженню № 39464586, в якій з огляду на те, що ОСОБА_1 вже не є керівником боржника-юридичної особи, відпала підстава для обмеження у його праві виїзду за межі України.

Листом від 07.02.2019 року Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області було повідомлено представника ОСОБА_1 про те, що тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України особи знімається у разі винесення виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі пунктів 1-3,5-7,9-12, 14, 15 частини першої статті 39 Закону; скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України - у разі погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів у повному обсязі.

Таким чином, державний виконавець не може припинити тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон на підставі звільнення з посади директора.

Виконавче провадження про стягнення заборгованості з ТОВ "5 океан", в межах якого було встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівнику боржника - юридичної особи ТОВ «5 океан», ОСОБА_1 - повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", тому зняти тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України стосовно особи державним виконавцем неможливо.

Однак, у зв`язку із набранням чинності змін до цивільно - пpoцecyaльнoгo кодексу України та зміною фактичних обставин, які послугували підставою для прийняття судового рішення щодо обмеження його в праві виїзду за межі України, з`явились обставини для скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив задовольнити.

Представник Замостянського відділу державної виконавчої служби м. Вінниця Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд заяви в його відсутність, при вирішенні даної заяви поклався на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи Управління Пенсійного фонду України у м. Вінниці Дзіся А.Р. в судовому засіданні заперечив щодо задоовлення заяви

Представник заінтересованої особи ТОВ «5 океан» в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2013 року, подання Замостянського відділу Державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника - юридичної особи ОСОБА_1 задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов`язань.

Як слідує з матеріалів справи, суд ухвалюючи рішення про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , як керівника боржника, керувався ст. 377-1 ЦПК України (в редакції станом на 27.08.2013 року).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України (в редакції чинній станом на 27.08.2013), питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції чинній станом на 27.08.2013 року), державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Отже, підставою для застосування щодо ОСОБА_1 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України було те, що на час відкриття виконавчого провадження та на час вирішення питання про застосування такого обмеження, він являвся керівником ТОВ «5 океан», яке є боржником у виконавчому провадженні, та існувала відповідна правова підстава.

З 15.12.2017 року порядок тимчасового обмеження в праві виїзду за межі України врегульований ст. 441 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, нормами чинного законодавства встановлена можливість обмеження у праві виїзду за кордон виключно боржника фізичної особи та скасована можливість такого обмеження до керівника боржника юридичної особи.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна особа має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання у межах кожної держави. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повернутися в свою країну.

Ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачає, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Крім цього, відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і, по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, при чому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

Розглядаючи заяву ОСОБА_1 щодо скасування вжитих щодо нього заходів, суд враховує, що на сьогоднішній день норми чинного законодавства не передбачають обмеження у праві виїзду за кордон керівника боржника.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_1 не є директором юридичної особи-боржника ТОВ «5 океан», оскільки 13.07.2018 року рішенням зборів учасників (протокол № 7 від 13.07.2018 року) ТОВ «5 океан» його було звільнено з вказаної посади, про що внесено запис у трудову книжку.

Також державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що таке тривале обмеження особи у праві виїзду за кордон є недоцільним, непропорційним і таким, що порушує права людини.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

З огляду на викладене заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.33 Конституції України, ст. 259, 260, 261, 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , застосоване ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.08.2013 року в справі № 127/20302/13-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя