Справа № 567/1297/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2018 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

секретар - Гічиновська Я.В.

з участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

в с т а н о в и в:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу звернулась ОСОБА_1

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з 07.11.2003 перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, від якого подружжя має четверо неповнолітніх дітей сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

ОСОБА_1 мотивує свою заяву тим, що шлюбне життя з відповідачем не склалося. Зазначила, що вони з відповідачем не змогли побудувати сімейні відносини між собою на почуттях взаємної любові, поваги, взаємодопомоги, оскільки в них різні характери та погляди на життя.

Посилається на те, що відповідач зрадив їй в подружній вірності. Зазначає, що вони з відповідачем неодноразово намагались спільними зусиллями налагодити їх відносини, однак позитивних результатів це не дало.

Враховуючи наведені обставини, у звязку з тим, що подальше спільне подружнє життя та збереження сімї стали неможливими, просить розірвати шлюб.

Суд, розглянувши справу відповідно до ч.4 ст.274 ЦПК України за правилами загального позовного провадження, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Позивач пояснила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2003 року та в шлюбі в них народилося четверо спільних дітей.

Вказує, що відповідач зрадив їй в подружній вірності та протягом останніх чотирьох місяців вони з відповідачем разом не проживають та спільного господарства не ведуть.

Зазначає, що вона неодноразово намагалась налагодити їх відносини, однак позитивних результатів це не дало. Відповідач будь-яких кроків до примирення не здійснював.

Вважає, що перспектив для збереження шлюбу не має, вказує, що між нею та відповідачем шлюбні стосунки припинені, позивач остаточно вирішила про необхідність розірвання шлюбу та примирення між ними неможливе.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву із запереченнями проти позову не подав.

Перевіривши фактичні обставини справи, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №069494 встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2003 року.

Згідно свідоцтв про народження вбачається, що сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочку - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально. На даний час фактично шлюб припинено і подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, а відповідно до ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Згідно ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 втратили почуття любові один до одного. На даний час шлюб фактично припинено, сторони разом не проживають і спільне господарство не ведеться з зазначених вище причин.

Таким чином, відсутність спільного побуту між позивачем та відповідачем є свідченням формального існування шлюбу між ними.

Суд не вбачає необхідності надання сторонам строку на примирення, оскільки з часу відкриття провадження у справі пройшло достатньо часу для примирення, однак такого не настало. Водночас, при вирішенні зазначеного питання суд бере до уваги думки позивача у справі, яка просить строк на примирення не надавати.

На даний час ніхто з подружжя спроб відновити шлюбні відносини не робить.

Одночасно, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами відсутні такі складові сім`ї, як спільне проживання, повязаність спільним побутом та почуття любові і взаємоповаги. На даний час шлюб фактично припинено і спроби відновити шлюбні відносини до позитивного результату не призвели, протягом тривалого часу роздільного проживання сторони мали можливість прийняти виважене рішення щодо необхідності збереження шлюбу.

Таким чином шлюб існує формально, подальше перебування в шлюбі суперечить інтересам сторін, а тому його необхідно розірвати.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами і для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката на представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті стороною або третьою особою та розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат.

За частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ухвалою ВССУ у справі №6-32389ск15 встановлено, що розмір витрат на правову допомогу у цивільній справі визначається домовленістю (договором) між стороною у справі та особою, яка надає правову допомогу і не повинен перевищувати граничний розмір встановлений ЗУ "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Склад та розмір таких витрат є предметом доказування у справі. Доказами витрат є: договір доручення або про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі виконаних робіт та документи, які свідчать про оплату гонорару (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зі змісту позовної заяви, розрахунку судових витрат вбачається, що позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 700 грн. в рахунок правничої допомоги та долучила як доказ її надання договір-доручення з адвокатом ОСОБА_2, ордер адвоката серії РН №042 від 12.11.2018 року та квитанцію до прибуткового касового ордера №473 від 06.09.2018 року на отримання від ОСОБА_1 750 грн. за ведення справи в Острозькому районному суді.

В судовому засіданні встановлено, що позивачем на підтвердження укладення договору про надання правничої допомоги такого договору фактично не надано, оскільки згідно долученого договору він укладений 12.11.2008 року та не містить відомостей про те на ведення якої саме справи адвокат ОСОБА_2 уповноважена здійснювати представництво ОСОБА_1 Окрім того, позивачем не надано доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, а також детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За таких обставин підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 700 грн. за надання правничої допомоги немає.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704 грн. 80 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі ст.ст. 105, 110 Сімейного кодексу України, керуючись ст. 5, 12, 13, 142, 211, 258, 263-265, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

розірвати шлюб між ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, НОМЕР_2, виданий Острозьким РВ УМВС України в Рівненській області 29 червня 2000 року), зареєстрований 07 листопада 2003 року Плосківською сільською радою Острозького району Рівненської області, актовий запис №06.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 704 грн. 80 коп. витрат на сплату судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 15.01.2019.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_8