ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/45/19Головуючий у 1-й інстанції Вийванко О.М.
Провадження № 22-ц/817/439/19 Доповідач - Ходоровський М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ходоровський М.В.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач О. І.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року (головуючий суддя Вийванко О.М., повний текст рішення складено 21 лютого 2019 року) у цивільній справі № 607/45/19 за позовом Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутого майна (пенсії) у сумі 24875,64 грн.

В обгрунтування заявленої вимоги позивач зазначив, що відповідачу ОСОБА_1 призначено пенсію у Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 про проведення перерахунку пенсії зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в місті Тернополі провести перерахунок пенсії починаючи з 19.11.2010 року із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до Закону враховується для обчислення пенсії - за 2009 рік з врахуванням виплачених сум та провести позивачу відповідну доплату пенсії починаючи з 19.11.2010 року.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2012 року вищевказану постанову Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2011 року скасовано та у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Дана постанова отримана об`єднаним управлінням лише 11.10.2017 року за запитом об`єднаного управління, оскільки не була надіслана Львівським апеляційним адміністративним судом.

За період з моменту винесення постанови Львівським апеляційним адміністративним судом до моменту отримання її об`єднаним управлінням, а саме з 22.11.2012 року по 31.12.2017 року, виникла переплата в сумі 24875,64 грн.

Посилаючись на те, що вказані грошові кошти згідно ст. 1212 ЦК України та статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є безпідставно набутими, позивач просив його вимоги задовольнити.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області просить рішення скасувати та постановити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи, дав не вірну оцінку доказам у справі та прийшов до не обгрунтованого висновку про відсутність підстав для повернення безпідставно набутих коштів. Гроші у сумі 24875,64 грн. ОСОБА_1 отримала внаслідок рахункової помилки з боку об`єднаного управління.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Відзив мотивований тим, що оскільки позивачем не надано доказів недобросовісного набуття відповідачем отриманих коштів, які є пенсійною виплатою, як і не надано доказів наявності рахункової помилки, то відповідно до статті 1215 ЦК України поверненню зазначена сума не підлягає.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що згідно наявного у справі розпорядження начальника Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одержує пенсію за віком в розмірі 3886,96 грн. на місяць (пенсійна справа і особовий рахунок ВЗ 3 № п/с 190285). Сума переплати 24875,64 грн., згідно з довідкою відділу з призначення, перерахунку та виплати пенсій № 2 у місті Тернополі, утворилася за період з 22.11.2012 р. по 31.12.2017 р.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачем факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів в розмірі 24875,64 грн, які є пенсійною виплатою та не встановлення факту наявності рахункової помилки.

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником не достовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В українському законодавстві відсутнє визначення поняття рахункова помилка.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у Постанові №13 від 24 грудня 1999 року "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо.

Встановлено, що матеріали справи не містять жодних доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що обставини, на які посилається позивач, не можна вважати рахунковою помилкою у розумінні ст. 1215 ЦКУ, а також не встановлено факту недобросовісного набуття ОСОБА_1 отриманих коштів в розмірі 24875,64 грн, які є частиною пенсійної виплати призначеної пенсії.

Пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі Рисовський проти України від 20.11.2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатись на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Стосовно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 35 ч.1, 259 ч.1.2.8, 374 ч.1 п.1, 375, 381 ч.1,3, 382 - 384, 389 ч.1 п. 2, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 11 лютого 2019 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді -