справа №619/2431/19
провадження №2/619/1078/19
01 серпня 2019 року Дергачівський районний суд Харківської області
Головуючого: судді Кононихіної Н. Ю.
При секретарі: Мєщан І. О.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі
Цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право на житло»,
До суду із позовом звернулася позивач ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання особи такою, що втратила право на житло». Із матеріалів позовної заяви вбачається, що згідно рішення Дергачівського райсуду Харківської області від 11.09.1998 (справа № 2-759/1998) - позивач у справі є власником 82/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку забудови. 30.09.1998 дані 82/100 частини були зареєстровані за позивачем в Дергачівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 219.
Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» від 12.06.2019 № 299, житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 - належить на праві спільної часткової власності: в 18/100 частинах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. 22.12.2009 року за реєстровим № 5372, та за позивачем у справі ОСОБА_1 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.09.1998 (справа 2-759/1998).
Співвласники при цьому проживають в окремих будинках, мають окремі будинкові книги, особисті рахунки на газ та електрику відносно кожного співвласника.
Станом на день подання позовної заяви, разом зі позивачем у вищезазначеному спірному будинку, на який у позивача є особиста будинкова книга, зареєстрована відповідач, яка з січня 2015 року не проживає в вищевказаному будинку, проживає в іншому місці, реальна фактична адреса і місцеперебування відповідача - не відомі.
При цьому відповідач не сплачує рахунки за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті. Однак, з причини реєстрації відповідача у будинку ОСОБА_1 - власник домобудування не має можливості оформити субсидію.
Тому позивач просила суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кричево Тячевського району Закарпатської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 10.03.2010 Тячевським РВ ГУМС України в Закарпатській області) такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації з вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, просила слухати справу у її відсутності, тому суд розглядає справу за відсутності позивача, на тих доказах, які надані до судового засідання.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилась, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомила, не з`явилась без поважних причин, тому суд розглядає справу за відсутності відповідача, на тих доказах, які надані до судового засідання, у заочному порядку.
Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
В силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ч.1 ст.72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно ч.1ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого дому, які проживають сумісно з ним в належному йому домі, користуються житловим приміщенням нарівні з власником дому,якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно ч.3 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника дому відносяться особи,які вказані у ч.2 ст. 64 ЖК України. Припинення сімейних відносин із власником дому не позбавляє їх права користуватися приміщенням,яке вони займають .
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до п. 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 02 березня 2016 року за № 207 «право на проживання в житлі, ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла ...».
Пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 02 березня 2016 року за № 207 передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
У судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Дергачівського райсуду Харківської області від 11.09.1998 (справа № 2-759/1998) - позивач у справі є власником 82/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими по АДРЕСА_1 в порядку забудови. 30.09.1998 дані 82/100 частини були зареєстровані за позивачем в Дергачівському бюро технічної інвентаризації на праві приватної власності в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 219.
Згідно відповіді КП «Бюро технічної інвентаризації Дергачівської районної ради» від 12.06.2019 № 299, житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 - належить на праві спільної часткової власності: в 18/100 частинах ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Дергачівського районного нотаріального округу Харківської області Пугачовою І.В. 22.12.2009 за реєстровим № 5372, та за позивачем у справі ОСОБА_1 на підставі рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 11.09.1998 (справа 2-759/1998).
Співвласники при цьому проживають в окремих будинках, мають окремі будинкові книги, особисті рахунки на газ та електрику відносно кожного співвласника.
Станом на день подання позовної заяви, разом зі позивачем у вищезазначеному спірному будинку, на який у позивача є особиста будинкова книга, зареєстрована відповідач, яка з січня 2015 року не проживає в вищевказаному будинку, проживає в іншому місці, реальна фактична адреса і місцеперебування відповідача - не відомі.
При цьому відповідач не сплачує рахунки за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню будинку та не приймає участі у спільному побуті. Однак, з причини реєстрації відповідача у будинку ОСОБА_1 - власник домобудування не має можливості оформити субсидію.
Тому суд визнає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кричево Тячевського району Закарпатської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 10.03.2010 Тячевським РВ ГУМС України в Закарпатській області) такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації з вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 10,12,13,76-78,259, 280-284 ЦПК України, суд
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Кричево Тячевського району Закарпатської області (паспорт серія НОМЕР_1 , виданий 10.03.2010 Тячевським РВ ГУМС України в Закарпатській області) такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зняття з реєстрації з вищевказаного житлового будинку АДРЕСА_1 .
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне найменування (ім`я) сторін:
позивач: ОСОБА_6 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Тячевським РВ ГУМВС України в Закарпатській області 10.03.2010, місце проживання: АДРЕСА_1 .
Суддя Н. Ю. Кононихіна