Справа № 2-3018/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого - судді Чернявської Л.М.,

при секретарі судового засідання Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Одесі подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду міста Одеси 20 березня 2018 року звернувся головний державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчик В.О. з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Староміський РВ УМВС України у Вінницькій області, 18.10.1995 року, адреса: АДРЕСА_1, до виконання зобов?язань покладених на неї виконавчим листом № 2-3018/11, виданим 05.07.2012 року.

В обґрунтування зазначеного подання заявник зазначив, що у відділі ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 49285304 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3018/11, виданого 05.07.2012 року. Боржником за вказаним виконавчим документом є ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Головним державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Перчиком В.О. 02.11.2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа, та вжито заходи примусового виконання рішення, що підтверджують повноту вчинення виконавчих дій, зокрема, встановлено отримання боржником сукупного доходу за 2017 рік в розмірі 441270 грн., при цьому сума боргу за виконавчим листом в сумі 273932 грн. на користь ОСОБА_4 не погашена, що дає державному виконавцю підстави вважати, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року відмовлено у задоволенні подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного управління юстиції в Одеській області, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, з тих підстав, що державним виконавцем, не долучені до подання документи про те, що державним виконавцем відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» були прийняті усі можливі та необхідні заходи щодо виконання виконавчого документу, передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Постановою Апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2018 року, ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 26 березня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду з тих підстав, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що ОСОБА_3, отримуючи щомісячні доходи, виконує рішення суду лише частково, сплативши за 2018 рік суму у розмірі 7000 грн.

14 листопада 2018 року за результатами автоматизованого розподілу, справа надійшла в провадження судді Чернявської Л.М.

Представником стягувача ОСОБА_4 подано пояснення, в яких представник посилається на те, що боржник ОСОБА_3 має офіційний прибуток згідно даних ДФС України за 2015 рік - 506900 грн., за 2016 рік - 1022184 грн., за друге півріччя 2017 року - 441270 грн., за перше півріччя 2018 року - 255940 грн. Однак, на виконання рішення суду, боржник за чотири роки сплатила лише 19075 грн., що складає близько 7% від суми боргу. Крім того, ОСОБА_3 маючи належне їй нерухоме та рухоме майно, не намагається вчинити дій, для забезпечення виконання рішення суду за рахунок цього майна.

Представником боржника ОСОБА_3 подано відзив на подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі Україна боржника, в якому представник посилається на те, що державним виконавцем не долучено до подання всіх необхідних документів. Також, державним виконавцем не доведено факту ухилення боржника від виконання рішення суду, а лише є посилання на невиконання цього рішення. При цьому, боржник ОСОБА_3 регулярно з?являється до відділу ДВС, надає пояснення та намагається виконати рішення суду з метою чого регулярно сплачує певні суми коштів, які їй дозволяє матеріальне становище.

В судовому засіданні представники стягувача ОСОБА_4 підтримали подання, просили його задовольнити, з тих підстав, що ОСОБА_3 маючи фактичний річний дохід, який набагато перевищує борг по рішенню суду, натомість сплатила лише мізерну його частину, а тому фактично навмисно ухиляється від виконання рішення суду, що є підставою для обмеження у праві виїзду за межі України.

Представник боржника ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення подання, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не ухиляється від сплати боргу, здійснює регулярні виплати на його погашення в рамках тих сум, які їй дозволяє реальний дохід, а всього сплачено 22000 грн. При цьому, боржник не може реалізувати ані нерухоме, ані рухоме майно, яке їй належить, у зв?язку з перебуванням цього майна під заставою. Обмеження ж ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України, буде порушенням її конституційних права на свободу переміщення, однак воно не пов?язано з її робочими відрядженнями.

Державний виконавець в судове засідання не з?явився, просив провести судове засідання за його відсутності, подання підтримав.

Розглянувши подані документи та матеріали подання, матеріали виконавчого провадження, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Згідно ч.1, 3 ст.441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішення суду (ст. 129 КУ)

Порядок здійснення права громадян України на виїзд в Україну, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулює Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзд в Україну громадян України».

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконанні зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або заперечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка у відповідності до ст.9 Конституції України, Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод громадян», Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» є частиною національного законодавства, передбачає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов'язку, встановленого законом.

При цьому, виконання будь - якого рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому має відповідати вимогам ст. 6 Конституції про захист прав людини та основних свобод.

Відповідно до п. 34 рішення Європейського суду з прав людини, ухваленому 07 травня 2002 року у справі «Бурдов проти Росії» рішення якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, може застосовуватись судами як джерело права: «суд знову наголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним, на шкоду будь - якій стороні. Важко уявити собі ситуацію, якби пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надано сторонам у спорі, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень».

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси № 2-3018/11 від 14 грудня 2011 року задоволено позовні вимоги Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_4, вирішено зобов'язати ОСОБА_3 за власні кошти привести самовільно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 у попередній стан згідно з технічною документацією, зареєстрованою у КП "ОМБТІ та РОН"; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суму матеріальної шкоди у розмірі 273932 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати, а саме витрати на сплату державного мита в розмірі 1277 грн. 73 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 30 грн. та витрати на проведення судово-будівельної експертизи у розмірі 1502 грн. 40 коп. та відмовлено у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди.

На виконання вказаного рішення суду, приморським районним судом м. Одеси 05.07.2012 року видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця Приморського ВДВС Одеського МУЮ Перчиком В.О. від 02.11.2015 року відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження вбачається проведення державним виконавцем виконавчих дій, які передбачені Закону України «Про виконавче провадження», для забезпечення виконання вказаного рішення суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 не має належного їй майна, на яке можливо звернути стягнення по виконавчому листу, при цьому, боржник, починаючи з 04.06.2015 року по 27.07.2018 року здійснює часткове погашення боргу, загальна сума боргу яка погашена складає 19075,20 грн., що підтверджується довідкою Другого Приморського ВДВС ОМУЮ щодо перерахування коштів.

Крім того, суду надано інформацію, що згідно наданих декларацій платника єдиного податку від 15.01.2018 року № 8384 та від 11.07.2018 року № , сума одержаного ОСОБА_3 доходу за друге півріччя 2017 року складає 441270 грн., а за перше півріччя 2018 року - 255940 грн.

Тобто, фактично за календарний рік, сукупний дохід боржника ОСОБА_3 склав 697210 грн., що більше ніж в два рази перевищує суму боргу, яку ОСОБА_3 має сплатити за рішенням суду.

На переконання суду, факти часткового погашення ОСОБА_3 суми боргу за наявності встановлених доходів, не є доказом, який підтверджує намагання боржника виконати рішення суду, а є формою фактичного ухилення боржника від виконання цього рішення суду.

При цьому, ОСОБА_3 протягом тривалого часу не намагалась розстрочити виконання рішення суду, а звернулась до суду з цього приводу лише 27.12.2018 року, в чому їй судом було відмовлено ухвалою суду від 04.01.2019 року.

Отже, наявність в особи тривалий час невиконаних зобов'язань, покладених судовим рішенням та встановлене судом ухилення особи від виконання такого рішення суду є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, що є одним із заходів забезпечення виконання рішення суду.

При цьому, суд приймає до уваги те, що таке обмеження не позбавить можливості ОСОБА_3 здійснювати трудову діяльність та отримувати дохід, за рахунок якого можливо виконати рішення суду в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 258-260, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа - задовольнити.

Тимчасове обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу для виїзду за кордон ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, паспорт НОМЕР_3, виданий Староміський РВ УМВС України у Вінницькій області, 18.10.1995 року, адреса: АДРЕСА_1, до виконання зобов?язань покладених на неї виконавчим листом № 2-3018/11, виданим 05.07.2012 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста Одеси протягом п'ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Суддя Л.М. Чернявська

04.01.2019