ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3434/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.

при секретарі Григораш Н.М.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сьомої Київської державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Сьомої Київської державної нотаріальної контори (далі по тексту - Відповідач), третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько - ОСОБА_3 . 21.12.2016 ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого належний йому на праві власності гаражний бокс № НОМЕР_1 , який знаходиться в гаражному кооперативі «Дружба-2» по вул. Тираспільська, 12-14 в м . Києві та належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданий УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 22.11.2006 легковий автомобіль марки SKODA JCTAVIA TOUR 1.61, 2006 заповів своїй дружині ОСОБА_2 . Зазначає, що у грудні 2016 року дізнався про смерть батька. Третя особа засобами телефонного зв`язку повідомила його про смерть, а також про оформлення спадкодавцем за кілька днів до його смерті нового заповіту, згідно якого єдиним спадкоємцем є ОСОБА_2 . Враховуючи наявність заповіту, багаторічні неприязні відносини його родини із третьою особою, а також тривале користування останньою всім майном спадкодавця, про яке всім було відомо позивач у встановлений законом строк не подав заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Однак, у жовтні 2018 року дізнався, що в спадкову масу входить грошовий вклад а ПАТ КБ «ПриватБанк». Посилається на те, що Ѕ вказаного вкладу належить третій особі, як спільна сумісна власність, а іншу частину має право успадкувати він. В листопаді 2018 року звернувся до відповідача з заявою про прийняття спадщини. Проте отримав відмову у вчиненні нотаріальної дії. Вважаючи, що строк для прийняття спадщини пропущений з поважних причин звернувся до суду з даний позовом.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва (суддя ОСОБА_4) від 06 березня 2019 року відкрито провадження в справі, призначено підготовче судове засідання.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_4 справу передано для подальшого перерозподілу.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2019 розгляд справу визначено суддю Лужецьку О.Р.

Ухвалою суду від 15.05.2019 справу прийнято до свого провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 30.10.2019 закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач направив на адресу суду заяву з проханням слухати справу без їх участі.

Третя особа ОСОБА_5 проти позову заперечувала, вважала його необґрунтованим, пояснила, що вони з чоловіком прожили разом 9 років. Про смерть батька вона повідомила ОСОБА_1 , проте на його похорон син не з`явився. Зазначила, що повідомила позивачу, що 21.03.2017 подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в якій вказала, що спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 .

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням думки відповідача, третьої особи, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

ОСОБА_2 є дружиною між ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 06.03.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , про що Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 18695 та видано свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .

21.12.2016 ОСОБА_3 склав заповіт, згідно якого належний йому на праві власності гаражний бокс № НОМЕР_1 , який знаходиться в гаражному кооперативі «Дружба-2» по вул. Тираспільська, 12-14 в м . Києві та належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , виданий УДАІ ГУ МВС України в м. Києві, 22.11.2006 легковий автомобіль марки SKODA JCTAVIA TOUR 1.61, 2006 заповів своїй дружині ОСОБА_2 .

З позову вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з пропуском встановленого законом шестимісячного строку.

Зазначене підтверджується постановою державного нотаріуса Сьомої Київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.11.2018.

Позивач зазначає, що відповідач, в особі Сьомої Київської державної нотаріальної контори не видає свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на частину грошового вкладу, а тому він вимушений звертатись до суду за захистом свого порушеного права.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Разом з тим, слід зазначити, що в судовому засіданні не знайшли підтвердження а ні підстави для звернення до суду за захистом свого цивільного права через його порушення саме до відповідача - Сьомої Київської державної нотаріальної контори, через його невизнання або оспорювання, як і сам факт порушення, невизнання або оспорювання відповідачем права, свобод чи законних інтересів позивача.

Звертаючись до суду, позивачем не доведено у встановленому законом порядку, що є обов`язковим в силу принципу змагальності, передбаченого ст. 12 ЦПК України, факту протиправної поведінки відповідача. Позивачем не вказано, чим саме відповідач порушив його права.

Таким чином, позивачем не надано належні та допустимі докази у розумінні ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження порушення своїх прав відповідачем.

Так, надаючи правову кваліфікацію встановленим фактичним обставини справи викладеним вище, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно ч. 2 ст. 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права.

Звертаючись до суду із позовом про визначення додаткового строку позивач в позовних вимогах визначив як відповідача - Сьому Київську державну нотаріальну контору.

Частиною 2 пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до Листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 51 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом.

Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

У судовому засіданні 25.06.2019 позивачу та його представнику було роз`яснено його право на заміну неналежного відповідача на належного.

При цьому, позивачем та/або його представником а ні в судовому засіданні, а ні у вигляді письмового клопотання, про заміну неналежного відповідача, в особі Сьомої Київської державної нотаріальної контори не заявлялось.

За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача).

Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно здійснення заміни відповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК, ч. 3 ст. 1272 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Сьомої Київської державної нотаріальної контори, третя особа: ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.11.2019.

Суддя О.Р. Лужецька