Справа № 605/605/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"11" січня 2019 р. Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі :

головуючого судді Горуц Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лежигубської О.В.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що відповідач вже на протязі 5-ти років будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні не надає, хоча часто їздить на заробітки. Відповідач не піклується про здоровя сина. Їй одній важко утримувати дитину, яка ходить у дошкільний заклад. Дитину необхідно одіти, нагодувати, купити іграшки, зводити у дитячі розважальні заклади, а це все потребує матеріальних затрат. Кожного місяця на забезпечення дитини усім необхідним вона витрачає до 4000 грн. Вона періодично їздить в ОСОБА_4 на заробітки, щоб мати можливість утримувати дитину. Стан здоровя дитини нормальний. Відповідачу ніхто не чинить перешкоди у побаченні з дитиною, при цьому вона не розуміє, як це відповідач, за твердженням якого вона зловживає алкогольними напоями, залишив дитину з такою матірю. Просить стягувати аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі, а саме: 3000 грн. щомісяця.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та згідний сплачувати на утримання дитини 1000 грн. щомісяця та крім того додатково купляти їй одяг, оскільки впевнений, що якщо він буде сплачувати аліменти у більшому розмірі, то позивач їх буде витрачати на придбання алкогольних напоїв. Крім того, додав, що він періодично їздить на заробітки в ОСОБА_4 та в середньому на місяць він одержує 10000 грн. доходу. Він відвідує свою дитину 1-2 рази на рік, мотивуючи тим, що йому за місцем проживання позивачки не раді, при цьому вказуючи, на те, що позивач та її мати чинять йому перешкоди у спілкуванні та побаченні з сином, однак для вирішення цього питання він не звертався ані в службу у справах дітей, ані до суду. З одягу він не придбав дитині нічого. Також у нього є сумнів, що він є батьком дитини позивачки. Стан здоровя у нього добрий, рухомого та нерухомого майна у нього немає, проживає разом із своїми батьками.

Представник відповідача в судовому засіданні просить позов задовольнити частково, стягнувши із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісяця, врахувавши те, що відповідач немає стабільного доходу, а також й ті обставини, що зазначені у відзиві на позов. Розмір аліментів, який просить стягувати позивач із відповідача, вважає завищеним та нічим не підтвердженим.

Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступних підстав.

У відповідності із ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік установлено, що у 2019 році прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить з 1 січня - 1626 гривень.

В силу ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторонами 19 лютого 2013 року у виконавчому комітеті Голгочанської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №01, який рішенням Підгаєцького районного суду Тернопільської області від 20 січня 2015 року, яке не оскаржувалось та набрало законної сили розірвано.

Від даного шлюбу у сторін народилась одна дитина, а саме: син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджено в судовому засіданні самою позивачкою та визнано відповідачем, а також вбачається із довідки про склад сімї виданої Голгочанською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області за вих.№2013 від 19 листопада 2018 року.

Позивач 06 січня 2017 року вдруге одружилась із ОСОБА_1 Пйотром (громадянином ОСОБА_4) у звязку з чим змінила прізвище із ОСОБА_5 на прізвище чоловіка ОСОБА_1, що видно із свідоцтва про шлюб серії І-ИД №136005 від 06 січня 2017 року виданого Підгаєцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Позивач не проживає однією сімєю із ОСОБА_6, а як вона повідомила в судовому засіданні, даний шлюб будо зареєстровано з метою оформлення документів, що дають право на роботу в ОСОБА_6.

Із копії трудової книжки серії АХ №656128 від 27 листопада 2002 року виданої на імя ОСОБА_2, вбачається, що відповідач на даний час ніде офіційно не працевлаштований.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, який належить стягувати з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Відповідачем позов визнано частково, а також й те, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Встановлено, що відповідач ніде офіційно не працює, немає регулярного заробітку, але разом з тим, ним, суду не подано жодних доказів про неможливість працевлаштуватись на постійній основі чи про його непрацездатність за станом здоровя. Відповідач є молодим, здоровим, а тому зобовязаний утримувати свою дитину.

В судовому засіданні відповідачем визнано, що він їздить на заробітки в ОСОБА_4 та його середньомісячний дохід становить близько 10000 грн. Відповідач інших дітей та іншої сімї немає та проживає разом із своїми батьками.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип процесуальної рівності сторін передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Положеннями ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання відповідача на те, що він допомагає матеріально своїй дитині, а також, що грошові кошти, які він буде сплачувати на користь позивачки, як аліменти на утримання дитини, ОСОБА_1 буде використовувати на придбання алкогольних напоїв, суд, не приймає до уваги, оцінює їх критично, оскільки такі твердження ОСОБА_2 є голослівними і не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Та обставини, що з врахуванням цін на одяг та їду, неможливо за 2000 грн. в місяць забезпечити гармонійний розвиток дитини, а загальновідомою, а тому не потребує доказуванню (ч.3 ст.82 ЦПК України).

Враховуючи, обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме: матеріальне становище відповідача, що його середньомісячний дохід становить близько 10000 грн., відсутність у нього постійної роботи, його стан здоровя, відсутність на утриманні інших дітей, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення, зокрема: рівність сторін в утриманні дитини, її вік та стан здоровя, розмір встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також й те, що дитина проживає спільно з матір'ю, яка нею опікується постійно, і об'єктивно несе більші витрати на її утримання та враховуючи наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина належить визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з 20 листопада 2018 року, тобто з часу пред'явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст.191 СК України, до досягнення нею повноліття, у відповідності до ст.180 СК України, оскільки вважає, що вищезазначений розмір аліментів на дитину, буде необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку.

При постановленні рішення про стягнення аліментів суд також враховує, що позивач та відповідач в даному випадку не позбавлені права в разі зміни матеріального чи сімейного стану звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача в доход держави слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 263, 265, 430 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184, 191 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жительки с. Голгоча Підгаєцького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 20 листопада 2018 року і до досягнення ним повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судовий збір в доход держави в сумі 704,80 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду, або через Підгаєцький районний суд Тернопільської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, жителька с. Голгоча Підгаєцького району Тернопільської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Відповідач: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, житель ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Представник відповідача: ОСОБА_3, місце знаходження: м. Тернопіль вул. За Рудкою, 33 офіс 701, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3.

Головуючий: ОСОБА_7