Постанова

Іменем України

14 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 665/109/13-ц

провадження № 61-31297св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

провівши у порядку письмового провадження попередній розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» з правом вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» в особі Херсонської філії Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року у складі судді Томашевського В. А. та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 серпня 2016 року у складі колегії суддів: Радченка С. В., Вербицької Л. І., Капітан І. А.,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2012 рокуПублічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» (далі - ПАТ «Кредитпромбанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» (далі - ВАТ «Кредитпромбанк»), правонаступником якого є ПАТ «Кредитпромбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 32/11/07-С, згідно з умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 150 000 грн під 17 % річних на строк до 10 червня 2012 року.

Позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 76 640,77 грн, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

14 липня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 червня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 32/11/07-С, згідно з умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 150 000 грн під 17 % річних на строк до 10 червня 2012 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1 .

Позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 76 985,74 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 67 000 грн; відсотки - 9 985,74 грн.

20 листопада 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 11 червня 2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 32/11/07-С, згідно з умовами якого позичальнику було відкрито кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 150 000 грн під 17 % річних на строк до 10 червня 2012 року.

26 червня 2013 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким ПАТ «Кредитпромбанк» відступило ПАТ «Дельта Банк» за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема за кредитним договором укладеним із ОСОБА_1 .

Позичальник належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в сумі 81 416,91 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 67 000 грн; відсотки - 14 416,91 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 16 липня 2014 року відкрито провадження у цивільній справі № 665/1252/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Об`єднано в одне провадження цивільну справу № 665/1252/14-ц та цивільну справу № 2/665/14-ц, зазначивши її № 2/665/1/14-ц, єдиний унікальний № 665/109/13.

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2014 року відкрито провадження у цивільній справі № 665/2154/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Об`єднано в одне провадження цивільну справу № 665/2154/14-ц та цивільну справу № 2/665/1/14-ц, зазначивши її № 2/665/1/14-ц, єдиний унікальний № 665/109/13.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 11 червня 2007 року № 32/11/07-С в розмірі 585 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позичальник не отримував частину кредитних коштів в сумі 35 900 грн в рамках кредитної лінії, тому і не зобов`язаний їх повертати. Банківською установою не надано прямих і фактичних доказів, які б спростували доводи відповідача у справі щодо отримання ним кредитних коштів згідно з розрахунком позивача.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 03 серпня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» відхилено, а рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2017 року ПАТ «Дельта Банк» подало до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 серпня 2016 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що висновок судово-почеркознавчої експертизи від 17 липня 2013 року № 1206, яким встановлено, що відповідач не отримував частину кредитних коштів жодним чином не доводить факт їх неотримання відповідачем. Суди попередніх інстанцій дійшли хибного висновку про те, що частина кредитних коштів не була отримана відповідачем, оскільки встановлені чинним законодавством докази надання готівкових коштів, а саме заяви на видачу готівки є належними та допустимими доказами. Факт виконання банком обов`язку про надання кредитних коштів відповідачу в межах розміру кредитної лінії підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому жодних підстав для зменшення суми заборгованості не має.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 подав заперечення на касаційну скаргу, в якому просив її відхилити, посилаючись на те, що показання свідків, які були працівниками банківської установи є належними та допустимими доказами того, що грошові кошти з кредитної лінії позичальника ОСОБА_1 використовувалися не самим ОСОБА_1 , а самовільно начальником відділення банку, за його вказівками. Висновок експертизи відповідно до частини другої статті 57 ЦПК України 2004 року є доказом і позивачем не спростований. Рішення судів попередніх інстанцій ухвалені з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11червня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 32/11/07-С, згідно з умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі у розмірі 150 000 грн під 17 % річних на строк до 10 червня 2012 року.

Згідно зі заявами на видачу готівки від 11 червня 2007 року № 352_61 ОСОБА_1 було видано 25 000 грн, від 25 червня 2007 року № 352_29 - 3 400 грн, від 27 червня 2007 року № 352_148 - 30 000 грн, від 10 липня 2007 року № 340_29 - 2 500 грн, від 20 липня 2007 року № 352_106 - 89 100 грн.

Згідно з наданим ПАТ «Кредитпромбанк» розрахунком відповідач з 25 червня 2012 року припинив сплату тіла кредиту внаслідок чого станом на 16 листопада 2012 року утворилася заборгованість за тілом кредиту в розмірі 67 000 грн та пеня в сумі 9 640,77 грн.

20 червня та 17 липня 2012 року ОСОБА_1 направлялися вимоги про повернення простроченої кредитної заборгованості, проте вони залишилися без виконання.

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про скоєння злочину та про спричинення йому матеріальних збитків через використання кредитних коштів із його рахунку в ПАТ «Кредитпромбанк» у сумі 35 900 гривень невстановленою особою.

Згідно з висновком експерта від 25 жовтня 2013 року № 290, складеним Науково-дослідним експертно-криміналістичним центром при Управлінні МВС України на Південно-Західній залізниці, підписи від імені ОСОБА_1 у графах «підпис отримувача» у заявах на видачу готівки за від 10 липня 2007 року №340_29, від 27 червня 2007 року № 352_148, від 25 червня 2007 року № 352_29 ймовірно виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою. Дати відповідь на питання чи виконані підписи у заявах на видачу кредиту ОСОБА_2 не є можливим у зв`язку з тим, що встановлено як співпадання так і розбіжності загальних та окремих ознак підписів.

Експертним висновок № 1206 судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000331 від 17 липня 2013 року, складеним Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підпис від імені ОСОБА_1 у графах «Підпис» заяв на начальника Чаплинського відділення ХФ ВАТ «Кредитпромбанк» на видачу кредиту на суму 89 100 грн від 20 липня 2007 року, на суму 30 000 грн від 25 червня 2007 року, на суму 2 500 грн від 10 липня 2007 року, на суму 25 000 грн від 11 червня 2007 року виконані не самим ОСОБА_1 , а іншою особою. Ким виконані підписи від імені ОСОБА_1 у графах «Підпис отримувача» заяв на видачу готівки від 10 липня 2007 року № 340-29, від 27 червня 2007 року №352-148, від 25 червня 2007 року № 352-29 самим ОСОБА_1 , чи іншою особою встановити не надалося можливим через розбіжні та збіжні ознаки недостатні для будь-якого висновку про автора досліджуваного підпису.

Згідно з висновком експерта від 08 червня 2016 року № 2492, складеним Херсонським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром на виконання ухвали Апеляційного суду Херсонської області від 06 квітня 2016 року, підписи від імені ОСОБА_1 у графах «Підпис отримувача» наданих заяв на видачу готівки від 10 липня 2007 року № 340-29, від 27 червня 2007 року № 352-148, від 25 червня 2007 року № 352-29 виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Рух справи в суді касаційної інстанції.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із Чаплинського районного суду Херсонської області.

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ «Про внесення змін до ГПК України, ЦПК України, КАС України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

25 травня 2018 року цивільну справу № 665/109/13 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ передано до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі призначено повторний автоматизований розподіл.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтями 10, 60 ЦПК України 2004 року визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Отже, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність відповідачем належними та допустимими доказами факту неотримання частини грошових коштів в розмірі 35 900 грн в рамках кредитної лінії, у зв`язку з чим не зобов`язаний їх повертати.

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновками судів попередніх інстанцій стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судами, які їх обґрунтовано спростували.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Колегія суддів перевірила доводи касаційної скарги на предмет законності судових рішень виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин, що за приписами статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. В. Литвиненко В. С. Висоцька І. М. Фаловська