Справа № 465/7138/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/2472/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.;

ОСОБА_2. та адвоката Воробця С.І. - представників ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 березня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення яким зобов`язати ОСОБА_3 усунути та не чинити в подальшому перешкоди у користуванні підвальним приміщенням та горищем будинку АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 2-7, 90-91, 171, 214-215).

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Листопадове» та Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, з рядом позовних вимог, які у подальшому неодноразово уточнювала (том 1, а.с. 29-34, 105-106; том 4, а.с. 133-135; том 5, а.с. 50-51, 244-247; том 6, а.с. 40-42, 122-124).

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.06.2011 року вище згадані позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 було об`єднано в одне провадження (справа № 2/45/753/14; томи 1 та 2).

У січні 2013 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, про приведення квартири до попереднього стану, в якому просила прийняти рішення, яким зобов`язати ОСОБА_3 привести до попереднього стану самочинно реконструйовану шляхом приєднання горища квартиру АДРЕСА_2 (справа № 2/465/264/13-ц; том 3).

Ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 29.01.2014 року (справа № 2/45/753/14; том 2, а.с. 28) та від 08.04.2014 року (справа № 2/465/264/13-ц; том 3, а.с. 144-145) вище згадані цивільні справи було об`єднано в одне провадження - з присвоєнням єдиного номера справи № 465/10943/13-ц (томи 1 - 3).

У серпні 2011 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Львівське комунальне підприємство «Листопадове», про приведення квартири до попереднього стану, в якому просила прийняти рішення, яким зобов`язати ОСОБА_2 за власні кошти демонтувати самочинно встановлену цегляну перегородку на сходовій клітці загального користування на 1-му поверсі в будинку АДРЕСА_1 та привести цю сходову клітку до попереднього стану.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_2 провела будівельні роботи з самочинного встановлення цегляної перегородки на сходовій клітці загального користування вищезгаданого будинку, у зв`язку з чим адміністративна комісія Франківської районної адміністрації на підставі ст. 150 КУпАП притягнула її до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Крім цього, Франківською районною адміністрацією розпорядженням від 14.06.2010 року № 285 «Про демонтаж самочинно встановленої перегородки на сходовій клітці загального користування на АДРЕСА_1 » ОСОБА_2 зобов`язано у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно встановлену спірну цегляну перегородку, яке ОСОБА_2 не виконала і на неодноразові попередження ЛКП «Листопадове» з цього приводу не реагує.

У липні 2013 року ОСОБА_3 знову звернулася до суду з іншим позовом до ОСОБА_2 , Франківської районної адміністрації Львівської міської ради та Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, треті особи - Львівське комунальне підприємство «Листопадове» та Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд ухвалити рішення яким:

1) зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні приміщеннями на АДРЕСА_1 , що позначені на поверховому плані від 23.03.1988 року під №№ І, УІ, 3-3, 3-4, привівши їх до попереднього стану шляхом:

- відновлення дверного проходу у приміщенні під № УІ;

- демонтажу перегородки у підвальному приміщенні під № І;

- демонтажу перегородки у коридорі (приміщенні під № І) на першому поверсі;

2) зобов`язати ОСОБА_2 привести до попереднього стану приміщення в будинку АДРЕСА_1 , яке знаходиться над мезоніном шляхом демонтажу самовільно збудованої перегородки;

3) скасувати розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.02.2005 року № 231 «Про приєднання нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 та від 14.04.2005 року № 535 «Про об`єднання квартир АДРЕСА_11 та їх реконструкцію»;

4) скасувати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 2415-Ж-Ф від 08.12.2008 року «Про оформлення права власності на квартиру

АДРЕСА_4 ) визнати недійсним та скасувати Свідоцтво про право власності на квартиру від 08.12.2008 року серія НОМЕР_1 , видане відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради (том 1, а.с. 29-34, 105-106; том 4, а.с. 133-135; том 5, а.с. 50-51, 244-247; том 6, а.с. 40-42, 122-124).

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що під час проведення реконструкції квартир АДРЕСА_5 та АДРЕСА_7 у 2005-2006 роках ОСОБА_2 порушила законні права та інтереси ОСОБА_3 , так як перешкоджає їй користуватися допоміжними приміщеннями будинку та встановила у коридорі (позначеному на поверховому плані як приміщення № I) на першому поверсі перегородки - цегляної стінки, внаслідок чого її позбавлено доступу до сходової клітки та горища, що знаходиться виключно над її квартирою, а дане горище самовільно захоплено та приватизовано без погодження з попередньою власницею кватири АДРЕСА_10 ОСОБА_4 .

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 10.05.2018 року (том 6, а.с. 113-114, 121) вище згадані цивільні справи (№ 465/10943/13-ц та № 465/7138/13-ц) було об`єднано в одне провадження - з присвоєнням єдиного номера справи № 465/7138/13-ц (томи 1 - 7).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2 про приведення квартири до попереднього стану відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про демонтаж самочинно встановленої перегородки відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні приміщеннями та приведення їх у попередній стан задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 :

-усунути та не чинити в подальшому перешкоди у користуванні підвальним приміщенням та горищем будинку АДРЕСА_1 ;

-відкрити прохід зі сходової клітини в підвальне приміщення будинку АДРЕСА_1 (приміщення III площею 4,6 кв.м. на поверховому плані «Підвал»);

-демонтувати цегляну кладку і відкрити прохід зі сходової клітини на горище будинку АДРЕСА_1 (прохід позначений на поверховому плані « Мансарда »);

-демонтувати сходи з квартири АДРЕСА_2 , відновити бетонне перекриття між підвалом і I поверхом.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, про усунення перешкод у користуванні приміщеннями відмовлено.

Позов Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3 про приведення квартири до попереднього стану задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 привести до попереднього стану самочинно реконструйовану шляхом приєднання горища квартиру АДРЕСА_2 (том 6, а.с. 233-246).

Дане рішення оскаржила ОСОБА_3 .

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким:

- зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод у користуванні приміщеннями на АДРЕСА_1 , що позначені на поверховому плані від 23.03.1988 року під №№ І, УІ, 3-3, 3-4, привівши їх до попереднього стану шляхом:

- відновлення дверного проходу у приміщенні під № УІ;

- демонтажу перегородки у підвальному приміщенні під № І;

- демонтажу перегородки у коридорі (приміщенні під № І) на першому поверсі;

- зобов`язати ОСОБА_2 «демонтувати горище, що влаштоване над приміщенням під номером 3-1»;

- скасувати розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.02.2005 року № 231 «Про приєднання нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 та від 14.04.2005 року № 535 «Про об`єднання квартир АДРЕСА_7 та їх реконструкцію»;

- скасувати наказ Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 2415-Ж-Ф від 08.12.2008 року «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_8 ;

- визнати недійсним Свідоцтво про право власності на квартиру від 08.12.2008 року серія НОМЕР_1 , видане відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради,

покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм матеріального права.

Зокрема, покликається на те, що 02 березня 2004 року ОСОБА_2 по договору купівлі-продажу квартири купила квартиру АДРЕСА_5 , а 01 квітня 2004 року по договору купівлі-продажу купила квартиру АДРЕСА_9 і згідно цих договорів та технічних паспортів на згадані квартири ОСОБА_2 не придбала у власність підвальні приміщення під номерами І, III, VI та приміщення на горищі під номерами 3-3, 2-4, оскільки зазначені приміщення призначені для обслуговування будинку і загального користування усіма його мешканцями, які згоди на приєднання цих приміщень до квартир ОСОБА_2 не давали, а відтак у неї немає правових підстав для індивідуального використання вказаних приміщень в особистих інтересах.

Звертає увагу на те, що наказом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 2415-Ж-Ф від 08.12.2008 року «Про оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_8 » оформлено право власності на квартиру загальною площею 114,3 кв.м., хоча згідно розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 14.04.2005 року № 535 «Про об`єднання квартир АДРЕСА_7 та їх реконструкцію» після реконструкції загальна площа квартири повинна становити 98,3 кв.м. Вважає, що наведене підтверджує той факт, що ОСОБА_2 в процесі проведення реконструкції збільшено загальну площу квартири за рахунок приміщень призначених для загального користування.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_2 над приміщенням під номером 3-1 незаконно влаштовано горище, а вона (апелянт) згоди на будівництво цього горища не давала.

Вважає, що всупереч нормі права, яка передбачена ст. 391 ЦК України, суд її права не захистив (том 6, а.с. 254-257).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України встановлено, що неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник Франківської районної адміністрації Львівської міської ради подав до суду заяву про апеляційний розгляд справи за відсутності представника згаданого учасника справи.

Апелянт ОСОБА_3 , будучи своєчасно (23 вересня 2019 року; том 7, а.с. 14) належним чином повідомленою про апеляційний розгляд справи 18 листопада 2019 року (за майже два місяця до дати апеляційного розгляду справи), особисто в судове засідання не з`явилася, однак в день судового засідання (18 листопада 2019 року) особисто подала до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи її тим, що «з попереднім адвокатом угода розірвана, а з новим ще не укладена», - без долучення до цієї заяви будь-яких доказів про наведене у ній.

В матеріалах справи є наявною довіреність ОСОБА_3 від 06.03.2018 року (дійсна до 06.03.2021 року) на представництво її інтересів в суді на 3 (трьох) осіб, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 (том 6, а.с. 265).

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність причин неявки ОСОБА_3 на апеляційний розгляд справи 18 листопада 2019 року, які можна було б визнати поважними, а відтак вважає можливим такий розгляд за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони представників ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4);

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Судом встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма учасниками справи (а відтак, в силу положень частини 1 статті 82 ЦПК України, доказуванню не підлягає), що ОСОБА_2 стала власником квартири АДРЕСА_7 (в подальшому - «спірний будинок») на підставі договорів їх купівлі-продажу від 02 березня 2004 року та (відповідно) від 01 квітня 2004 року, а ОСОБА_3 стала власником квартири АДРЕСА_10 у цьому ж будинку на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30 жовтня 2008 року (том 1, а.с. 36).

Відтак, до 30 жовтня 2008 року ОСОБА_3 жодних прав на будь-які приміщення в спірному будинку не мала, а відтак будь-які рішення стосовно приміщень в цьому будинку до 30 жовтня 2008 року не могли стосуватися її прав, свобод чи законних інтересів: в тому числі - і розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.02.2005 року № 231 «Про приєднання нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 та від 14.04.2005 року № 535 «Про об`єднання квартир АДРЕСА_7 та їх реконструкцію», які оспорює ОСОБА_3 , як такі, що були прийняті районною адміністрацією за більш, як три з половиною роки до того, як ОСОБА_3 купила квартиру у спірному будинку.

Як також стверджується матеріалами справи, зокрема - поверховими планами спірного будинку (том 1, а.с. 38-39), підвальні приміщення під №№ І, УІ слугували як приміщення, які забезпечували доступ лише до допоміжних (підвальних) приміщень квартири АДРЕСА_9 (власник ОСОБА_2 ) під №№ У та УІІ, а доступ до горищних приміщень під №№ 3-3, 3-4 був лише з приміщення № 3-2, яке також входить до складу квартири АДРЕСА_9 .

Як вбачається з вище наведеного, дача Франківською районною адміністрацією дозволу на приєднання згаданих підвальних та горищних приміщень до новоутвореної (в результаті об`єднання квартир АДРЕСА_5 і АДРЕСА_9 ) квартири в жодній мірі не порушує права та законні інтереси власників та користувачів квартири АДРЕСА_10 у спірному будинку.

Попередній власник квартири АДРЕСА_10 у спірному будинку (який продав 30 жовтня 2008 року цю квартиру ОСОБА_3 ) вище згадані розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.02.2005 року № 231 та від 14.04.2005 року №535 не оскаржував та в судовому порядку не оспорював: докази про це матеріали справи не містять.

За вище наведених обставин доводи апеляційної скарги стосовно того, що апелянт та попередній власник придбаної нею квартири АДРЕСА_10 згоди на приєднання підвальних та горищних приміщень під №№ І, УІ, 3-3, 3-4 до новоутвореної (в результаті об`єднання квартир АДРЕСА_5 і АДРЕСА_12) квартири не давали, до уваги прийматися не можуть.

Розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.02.2005 року № 231 «Про приєднання нежитлового приміщення в будинку АДРЕСА_1 та від 14.04.2005 року № 535 «Про об`єднання квартир АДРЕСА_7 та їх реконструкцію», які оспорює ОСОБА_3 , є одноразовими актами і наведене у них було реалізованим ОСОБА_2 до придбання 30.10.2008 року ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_10 у спірному будинку, що стверджується тим, що наказом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 2415-Ж-Ф від 08.12.2008 року ОСОБА_2 вже було оформлено право власності на новоутворену (в результаті реалізації згаданих розпоряджень районної адміністрації) квартиру АДРЕСА_8 - з видачею відділом приватизації житла Франківської районної адміністрації Львівської міської ради Свідоцтва про право власності на цю квартиру від 08.12.2008 року серія НОМЕР_3

Відтак, за відсутності правових підстав для скасування вище згаданих розпоряджень Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 21.02.2005 року № 231 та від 14.04.2005 року №535, також відсутні правові підстави і для скасування згаданих наказу Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради № 2415-Ж-Ф від 08.12.2008 року (про оформлення права власності на новоутворену квартиру) та Свідоцтва про право власності на цю квартиру від 08.12.2008 року, якими зафіксовано виконання цих розпоряджень районної адміністрації.

За змістом положень, які містяться у частині 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Франківського районного суду міста Львова від 19 травня 2015 року (яка набрала законної сили) задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 та скасовано постанову адміністративної комісії при Франківській районній адміністрації Львівської міської ради від 08.06.2011 року, якою її було притягнуто до адміністративної відповідальності за ніби-то встановлення нею перегородки у коридорі на першому поверсі спірного будинку.

Як вбачається з мотивувальної частини цієї постанови, в ході розгляду судом цієї справи про адміністративне правопорушення було встановлено, що згадана перегородка ОСОБА_2 не встановлювалася, оскільки була встановленою що до набуття ОСОБА_2 права власності на квартири у спірному будинку (том 5, а.с. 249-252).

За наведених обставин суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_2 демонтувати перегородку у коридорі (приміщенні під № І) на першому поверсі спірного будинку і доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, а відтак апеляційна скарга ОСОБА_3 до задоволення не підлягає.

В іншій частині рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 березня 2019 року ніким не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Франківського районного суду міста Львова від 26 березня 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 25 листопада 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.