Справа № 485/535/18
Провадження № 2/485/101/19
08 січня 2019 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Квєтки І.А.,
секретар судового засідання Забаровська С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
У квітні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_2. Позовні вимоги мотивувала таким. Відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з її батьком ОСОБА_3 у період з 26.10.2004 року по 11.05.2016 року. У вказаній квартирі відповідачка зареєстрована з 03 травня 2006 року, з 2015 року відсутня за місцем реєстрації без поважних причин, місце її фактичного перебування не відоме. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько помер та позивачка прийняла спадщину за законом після його смерті. Добровільно знятися з реєстрації в квартирі відповідачка не бажає, чим порушує її права, як власника квартири, що у відповідності до ст.405 ЦК України є підставою для припинення користування останньою житловим приміщенням.
В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно.
Позивач подала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляд справи заперечень не мала.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті суді на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житлова квартира АДРЕСА_3. На підтвердження такого позивачем надано дублікат свідоцтва про право власності на житло НОМЕР_1, виданим Снігурівською міською радою 12.07.2011 року на 1/5 частку; свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_4, посвідченим приватним нотаріусом Покровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бойко Л.П. 26.07.2017 року, реєстровий №1677 на 1/5 частку; свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3, посвідченим державним нотаріусом Снігурівської держнотконтори Миколаївської області 13.12.2017 року, реєстровий номер 1197 на 1/5 частку; договір дарування 2/5 часток квартири іншими співвласниками житла, посвідченим приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області 26.02.2018 року, реєстровий №41; витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.5-15).
За даними довідки Снігурівської міської ради Миколаївської області №315/01-2.5 від 11 квітня 2018 року, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою в АДРЕСА_4 з 03.05.2006 року (а.с.36). Зміна прізвища відповідачки внаслідок реєстрації шлюбу з гр.ОСОБА_7, мешканцем АДРЕСА_1, що підтверджується актовим записом про шлюб №80 від 20.01.2017 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с.45-47).
03 травня 2006 року у вказаній жилій квартирі за згоди померлого власника була прописана його колишня дружина -відповідачка ОСОБА_8, що підтверджується записами у будинковій книгі (а.с.18-20).
Згідно акту депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області Попович В.В., складеним 04 квітня 2018 року, встановлено що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою АДРЕСА_5 але фактично не проживає з 15 червня 2015 року, що підтверджують сусіди ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Підпис депутата завірено секретарем міської ради ОСОБА_12 та скріплено печаткою (а.с.23). Крім того, позивачем надано акт депутата міської ради Поскрипки О.Л. від 27.06.2016 року, де також підтверджено факт не проживання відповідачки по місцю реєстрації з 15.06.2015 року (а.с.22).
11 травня 2016 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 розірвано, про що складено відповідний актовий запис №16 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с.21).
Таким чином, відповідачка не є членом сім"ї власника житла, а тому до вказаних правовідносин підлягають застосуванню положення статей 383, 391 ЦК України.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (правова позиція ВСУ у справі №6-709цс16).
У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідачки за зареєстрованим місцем проживання понад один рік, відсутності доказів щодо створення позивачем перешкод у користуванні житлом, участі відповідача в утриманні квартири чи виявлення нею інтересу до житла. Доказів поважності причин відсутності відповідачки понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у житловому будинку.
Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню.
На прохання позивача, суд не стягує з відповідача понесені судові витрати.
Керуючись ст. ст. 4, 13, 81, 141, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку м.Терасполь Молдова, такою, що втратила право користування житловою квартирою АДРЕСА_6
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення - 08.01.2019 р.
Суддя