ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер справи № 1519/2-5345/11

Апеляційне провадження № 22-ц/813/4145/19

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач),

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Сороколет Ю.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 17 січня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , правонаступниками якого є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа: Шоста Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за законом, заповітом та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, за нововиявленими обставинами у складі судді Маркарової С.В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , третя особа: Шоста Одеська державна нотаріальна контора про визнання права власності на спадщину у порядку спадкування за законом та заповітом.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 , після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , який батько ОСОБА_7 та мати ОСОБА_8 збудували в період шлюбу.

Спадкоємцями першої черги за законом були він та його брат ОСОБА_9 . На час відкриття спадщини він проживав в будинку і фактично прийняв спадщину, брат ОСОБА_9 спадщину не прийняв. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_8 , після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину будинку. За життя мати склала заповіт на його користь. Спадщину після смерті матері він прийняв в силу фактичного проживання в будинку, однак не оформив через не отримання за життя спадкодавцем правовстановлюючих документів на нерухоме майно. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер його брат ОСОБА_9 . Дружина брата ОСОБА_6 після смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_4 безпідставно отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаного житлового будинку, які ОСОБА_9 прийняв у спадщину після смерті померлого у 1997 році батька ОСОБА_7 (т.1 а.с.3-4, 50-51, 199-202).

У червні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Позов мотивовано тим, що після смерті у 1997 році ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5 склала на користь сина ОСОБА_2 заповіт, про який не було відомо до 2011 року. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_9 , тому вона отримала в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину вказаного житлового будинку, яка успадкована чоловіком після смерті померлого у 1997 році батька ОСОБА_7 . Оскільки заповіт ОСОБА_8 склала у хворобливому стані, просила визнати його недійсним на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України (т.2 а.с.147-149).

Короткий зміст рішення першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Встановлено факт того, що ОСОБА_2 є рідним сином ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чаусове, Первомайського району, Миколаївської області.

Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом від 29 серпня 2011 року, видане на ім`я ОСОБА_6 на 1/2 частину житлового будинку та надвірних споруд АДРЕСА_2 , недійсним.

В іншій частині позову відмовлено.

Позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним залишено без задоволення (т.3 а.с.60-67).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2014 року, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року залишено без змін (т.4 а.с. 73-78).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 липня 2014 року касаційна скарга ОСОБА_6 відхилена, рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року та ухвала апеляційного суду Одеської області від 15 травня 2014 року залишено без змін (т.4 а.с.92-93).

Короткий зміст заяви про перегляд рішення у зв`язку з нововиявленою обставиною

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленою обставиною рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2012 року (т.4 а.с.95-103, 173-175).

Нововиявленою обставиною заявник визначила довідку з державного реєстру актів цивільного стану від 09 грудня 2014 року за №5 за якою актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був складений 29 січня 1975 року за №87, зареєстрований в реєстрі 04 серпня 2012 року. Тобто, з 29 січня 1975 року припинився шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Заявник стверджувала, що така обставина існувала на час розгляду справи; не була відома заявникові; вона входить до предмета доказування у справі та може вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи.

ОСОБА_1 вважала, що факт розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 є доказом, що єдиними спадкоємцями за законом є сини спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_9

Справа розглядалася судами неодноразово (т.4 а.с.213-218, 287-292, т.5 а.с.89-91, 161-164).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Останньою ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 17 січня 2019 року відмовлено у заяві ОСОБА_1 про перегляд рішення від 12 грудня 2012 року за нововиявленими обставинами (т.6 а.с.28-31).

Судове рішення мотивовано тим, що запис про розірвання шлюбу шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 зареєстрований в реєстрі 04 серпня 2012 року не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України. А посилання заявника про те, що суд не з`ясував обставини проживання спадкоємців у спірному житловому будинку з урахуванням його технічних характеристик є намаганням заявника надати оцінку новим доказам по справі.

Доводи апеляційної скарги та відзиви на скаргу

У лютому 2019 року ОСОБА_10 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу на вказану ухвалу (т.6 а.с.37-38,50).

В апеляційній скарзі ОСОБА_10 просить ухвалу суду скасувати, справу за її заявою про перегляд рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року за нововиявленими обставинами направить для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанцій не з`ясував повно і всебічно обставини справи, при вирішенні її заяви по суті, не враховано наявність нововиявлених обставин, які є підставою для перегляду та скасування судового рішення від 12 грудня 2012 року.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

12 листопада 2019 року від ОСОБА_11 , ОСОБА_4 надійшли заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись апеляційним судом належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини не є нововиявленними обставинами у розумінні ст. 423 ЦПК України, а тому відсутні підстави для перегляду рішення суду від 12 грудня 2012 року у зв`язку із нововиявленими обставинами.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

За змістом ст. 423 ЦПК України ( аналогічна ст. 361 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЦПК України) рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду у зв`язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За правилами ст. 423 ЦПК України (ст. 361 ч. 2 п. 1 ЦПК України, 2004 року) істотним для справи обставинами, які не були й не могли бути відомі заявнику під час розгляду справи повинні бути:

- обставини, факти, а не докази (в останньому випадку необхідний перегляд в апеляційному і касаційному порядку);

- істотні обставини, тобто такі, що якби вони були відомі при розгляді справи, то суд ухвалив би принципове інше рішення;

- нововиявлені, а не нові обставини;

- нововиявлені, а не обставини, що змінились.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 12 грудня 2012 року, яке переглядається встановлено, що в 1957 року ОСОБА_7 у безстрокове користування надано земельну ділянку площею 524,0 кв.м. для будівництва індивідуального жилого будинку по АДРЕСА_3 (рішення виконавчого комітету Іллічівської районної Ради №705 від 25 червня 1957 року, договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки від 18 жовтня 1957 року) (т.1 а.с. 25-27,119-120).

Після закінчення будівництва в спірному житловому будинку проживали та були зареєстровані: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .

Рішенням суду Іллічівського району м. Одеси від 30 червня 1970 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 розірвано та проведений поділ спірного житлового будинку, за яким ОСОБА_8 виділена в особисту власність частка спірного будинку, яка складала з приміщень, площею: 9,4 кв.м., 8,45 кв.м., 6,75 кв.м., 5,45 кв.м., а ОСОБА_7 виділена в особисту власність частка спірного будинку, яка складалась з приміщень, площею: 11 кв.м. та 9,1 кв.м. ( т.1 а.с.10, 147 ).

Після ухвалення рішення ОСОБА_7 здійснив перебудову житлового будинку.

Ніхто з співвласників свідоцтво про право власності на спірний будинок не отримав, правовстановлюючі документи на частки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутні.

Розірвання шлюбу в органах РАГСу зареєстровано не було (т.1 а.с.147).

При житті 23 червня 1995 року ОСОБА_8 оформила заповіт, яким все належне їй майно заповіла сину ОСОБА_2 (т.1 а.с.18).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_7 помер ( т.1 а.с.6).

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцями першої черги за законом були: ОСОБА_8 , дружина померлого та його сини: ОСОБА_2 та ОСОБА_9 .

При цьому ОСОБА_8 проживала та була зареєстрована у спірному будинку з 19 липня 1952 року по день смерті , що підтверджено довідкою №214 від 05 травня 2011 року (т.1 а.с. 13,113).

Разом з тим, ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у спірному будинку з 1978 року, що підтверджено довідкою №212 від 05 травня 2011 року (т.1 а.с.11).

ОСОБА_9 проживав у спірному будинку з 1976 року по 1991 рік, на день смерті батька в спірному будинку не проживав, був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4 (довідка №216 від 05 травня 2011 року), з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, ні яких дій, які б свідчили про прийняття ним спадщини не здійснював (т.1 а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_8 ( т.1 а.с.8).

Спадщину після смерті матері прийняв її син ОСОБА_2 (т.1 а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 (т.1 а.с.7).

Від шлюбу у ОСОБА_9 та ОСОБА_6 народилось двоє дітей: ОСОБА_1 (заявник) та ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвами про народження (т.1 а.с.185).

ОСОБА_6 , яка була дружиною ОСОБА_9 01 червня 2011 року звернулась до Шостої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті останнього.

29 серпня 2011 року на ім`я ОСОБА_6 державним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину спірного будинку та надвірних споруд АДРЕСА_3 ( т.2 а.с.184-186).

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2012 року, посилаючись на довідку з державного реєстру актів цивільного стану від 09 грудня 2014 року за №5 за якою актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був складений 29 січня 1975 року за №87, зареєстрований в реєстрі 04 серпня 2012 року, що факт розірвання шлюбу на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_7 є доказом, що єдиними спадкоємцями за законом є сини спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_9 (т.4 а.с.95-103, 173-175).

Розглядаючи справу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що вказані заявником обставини не є нововиявленими.

Доводи апелянта про те, що вказані заявником обставини, а саме доказ про розірвання шлюбу між сторонами 29 січня 1975 рокує нововиявленими обставинами, до уваги не приймається, з наступних підстав.

Так, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Крім того, необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Відмовляючи в заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в частині визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 29 серпня 2011 року виданого на ім`я ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_9 , суд правильно виходив з того, що основною підставою ухвалення рішення суду від 12 грудня 2012 року взагалі не був факт перебування ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у шлюбі, оскільки предметом спору не було визначення частин домоволодіння у праві на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на частки сторін, а час реєстрації у встановленому законом порядку розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мав би значення у вирішенні справи з іншим предметом позову.

Факт розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не впливав на правовідносини сторін щодо вимог які були заявлені позивачем за основним позовом та за зустрічним. При цьому права ОСОБА_9 рішенням суду від 12 грудня 2012 року, виходячи із вимог, які були заявлені сторонами не порушені. Додаткових вимог щодо порушення його прав на спадщину сторонами не заявлено під час розгляду справи. Спадщину ОСОБА_9 в установленому законом порядку не прийняв.

Актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 був складений 29 січня 1975 рокуна які заявник посилалась як на нововиявлені обставини є новими доказами, а не доказами, які підтверджують нововиявлені обставини.

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Доводи апелянта про те, що суд не з`ясував обставин проживання спадкоємців у спірному будинку з урахуванням його технічних характеристик, окремих входів, є необґрунтованими, оскільки не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи на частки житлового будинку ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які їм виділені за рішенням суду. Тобто, правовстановлюючі документи на свої частки сторони не отримали за життя.

Доводи заявника про те, що під час розгляду справи по суті судом ці докази у справі існували, але не були відомі сторонам, є доводами про неповне з`ясування обставин справи, які у сукупності можна кваліфікувати як процесуальні недоліки розгляду справи і які були предметом апеляційного та касаційного перегляду, однак не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Нові докази, у тому числі і ті фактичні дані, які містяться у вказаному актовому запису та в технічних характеристиках житлового будинку заявник вправі була надати при оскарженні рішення суду, яке набрало чинності, у апеляційному та касаційному порядку, але заявник та сторони по справі цим правом не скористалися.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч.4,5 ст.423 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені апелянтом у заяві обставини не можуть бути віднесені до нововиявлених, оскільки вони не відповідають усім необхідним умовам таких обставин.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду, заявник, користуючись правом на перегляд рішення за нововиявленими обставинами, фактично вимагає перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення задля нового судового розгляду.

Так, Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 3 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявником не наведено обставин, передбачених ст.423 ЦПК України (аналогічні положення закріплено у ст. 361 ЦПК України, 2004 року), які є підставою для задоволення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду першої інстанції, тому мають бути відхилені.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 17 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2019 року.

Головуючий /підпис/

Судді : /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя Одеського апеляційного суду Г.Я. Колесніков