Справа № 344/4406/19
Провадження № 22-ц/4808/1346/19
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Горейко М.Д., Максюти І.О.,

секретаря Капущак С.В.

за участю представника апелянта адвоката Чекайла В.М.

представника позивача адвоката Гусака М.М.

представника третьої особи Лещак Н.Н.

представника третьої особи Підгурська С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2019 року у складі судді Татарінової О.А., постановленої в м.Івано-Франківськ, про призначення судової будівельно-технічної експертизи, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Злагода 2005», Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю, Головне управління держгеокадастру в Івано-Франківській області, Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини Івано-Франківської міської ради, Управління державної архітектурно будівельної інспекції в Івано-Франківській області про знесення самочинної прибудови в підбалконному просторі,-

в с т а н о в и в:

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_1 є сусідом позивачки та проживає за тією ж адресою у квартирі АДРЕСА_2 .

20.11.2015 року правлінням ОСББ «Здагода 2005» відповідачу надано згоду для отримання дозволів для проведення ОСОБА_1 реконструкції балону з його розширенням із спорудженням сходів з влаштуванням окремого входу до квартири.

Однак, відповідач в порушення вимог Закону України «Про регулюваня містобудівної діяльності» та Правил ДБН самовільно без отримання відповідних дозвільних документів здійснює реконструкцію своєї квартири, чим порушує права позивачки, як сусідки.

Зокрема, відповідачем при здійсненні реконструкції своєї квартири шляхом прибудови в підбалконному просторі не дотримано вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки» (п.3.4, 3.10, 4.1 та п.2.33) і щодо пожежної безпеки. Тобто відповідач не забезпечив дотримання вимог чинних нормативних актів щодо освітлення, захисту від шуму.

Крім того, вказана реконструкція порушує вимоги ст.376 ЦК України, оскільки здійснюється відповідачем на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, відтак позивачка вважає, що таке будівництво є самочинним.

З приводу вищевказаних порушень, допущених відповідачем, позивачка зверталась до Управління з питань державного архітектурного контролю, в Департамент містобудування, архітектури та культурної спадщини, в Управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Фраківській області, однак на вказані порушення установи не реагують.

Листом від 06.03.2018 року Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю повідомило, що порушень немає, хоча належним чином перевірка не проводилася.

Посилаючись на положення ст.376 ЦК України, ОСОБА_2 просила визнати прибудову в підбалконому просторі квартири АДРЕСА_3 самочинним будівництвом та зобов`язати відповідача знести її за власний рахунок.

28.08.2019 року ОСОБА_2 подала суду клопотання про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи.

Обгрунтовуючи клопотання, ОСОБА_2 зазначила, що в процесі розгляду справи представник відповідача долучив до матеріалів справи копію робочого проекту реконструкції квартири АДРЕСА_3 та копію технічного висновку за результатами обстеження технічного стану будівельних конструкцій даного житлового будинку.

Однак, в робочому плані даної реконструкції квартири відповідача не показано зовнішні каналізаційні мережі, не передбачено використання простору між існуючим будинком та фундаментом запроектованої забудови (тобто влаштування збоку дверей), хоча в наявності такі двері є.

Крім того, для влаштування вказаних дверей в підбалконному просторі квартири ОСОБА_1 здійснено углублення, проте жоден із представлених документів не містить даних щодо обстеження глибини залягання фундаменту, його промерзання, що може негативно вплинути на стан будівлі, а також порушити забезпечення життєдіяльності, як існуючого багатоквартириного житлового будинку в цілому, так і квартири позивачки.

Позивачка вказала, що вчинені відповідачем порушення вимог законодавства з питань будівництва, містобудування та архітектури, зокрема Правил ДБН внаслідок самочинно здійснюваної ОСОБА_1 реконструкції своєї квартири, для неї є істотними, оскільки впливають на безпеку її життя і здоров`я.

Також ОСОБА_2 зіслалась на ч.ч.4,7 ст.376 ЦК України та вказала, що залежно від ознак самочинного будівництва вона може вимагати від ОСОБА_1 знесення самочинно збудованого об`єкта за рахунок відповідача, встановити відповідні обставини неможливо, у зв`язку з чим ОСОБА_2 на підставі ст.103 ЦПК України просила призначити у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити такі питання: 1) Чи відповідає проект прибудови ОСОБА_1 до квартири АДРЕСА_4 ) Чи відповідає в натурі здійснена ОСОБА_1 прибудова до квартири АДРЕСА_3 її робочому проекту? 3) Чи порушені при реконструкції квартири АДРЕСА_3 зовнішні каналізаційні мережі та чи погоджені вони із експлуатуючою організацією цих мереж? 4) Чи відповідає Правилам ДБН углублення підземного простору під існуючою добудовою? 5) Чи дотримано ОСОБА_1 при здійсненні ним вказаної прибудови вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДБН В.2.2.-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки» - п.3.4, 3.10, 4.1 та п. 2.33 й інших державних будівельних норм , а також правил пожежної безпеки? Якщо не дотримано, то чи є реальна можливість їх усунення шляхом приведення вказаної прибудови ОСОБА_1 до вимог Державних стандартів, будівельних норм і Правил ДБН?

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2019 року клопотання ОСОБА_2 задоволено. Призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання:

1) Чи відповідає проект прибудови ОСОБА_1 до квартири

АДРЕСА_3 2 ) Чи відповідає в натурі здійснена ОСОБА_1 прибудова до квартири АДРЕСА_3 її робочому проекту?

3) Чи порушені при реконструкції квартири АДРЕСА_3 зовнішні каналізаційні мережі та чи погоджені вони із експлуатуючою організацією цих мереж?

4) Чи відповідає Правилам ДБН углублення підземного простору під існуючою добудовою?

5) Чи дотримано ОСОБА_1 при здійсненні ним вказаної прибудови вимог ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», ДБН В.2.2.-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки» - п.3.4, 3.10, 4.1 та п. 2.33 й інших державних будівельних норм , а також правил пожежної безпеки? Якщо не дотримано, то чи є реальна можливість їх усунення шляхом приведення вказаної прибудови ОСОБА_1 до вимог Державних стандартів, будівельних норм і Правил ДБН?

Проведення зазначеної експертизи доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково - дослідного інституту судових експертиз України. Витрати по проведенні експертизи покладено на позивача ОСОБА_2 та зобов`язано її провести оплату за проведення даного експертного дослідження.

ОСОБА_1 на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог процесуального права.

Апелянт вказав, що відповідно до положень ст.103 ЦПК України та Постанови Пленуму ВСУ №5 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулююють провадження у справі до судового розгляду» судова експертиза повинна призначатися лише для встановлення даних, які входять у предмет доказування у справі.

Посилаючись на зміст позовних вимог ОСОБА_2 , апелянт вказав, що позивачка ані в позові, ані в клопотанні про призначення у справі судової експертизи, не долучила жодного доказу та не обгрунтувала, в чому полягає порушення її права, що є підставою для призначення експертизи.

В оскаржуваній ухвалі суд не навів жодного обгрунтування необхідності проведення експертизи та не спростував заперечень представника відповідача.

Апелянт вважає, що клопотання позивачки про призначення у справі експертизи є необгрунтованим, а питання, поставлені на вирішення експерту, виходять за межі предмету спору та обставин справи.

Крім того, в порушення вимог процесуального законодавства, клопотання позивачки було подано суду при розгляді справи по суті, а не в підготовчому засіданні, а тому у його задоволенні суд мав би відмовити.

З наведених підстав ОСОБА_1 просив скасувати оскаржувану ухвалу, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Управління з питань державного архітектурно-будівельного контролю в порядку ст.360 ЦПК України подало відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначило, що Управлінням надано письмові пояснення у справі. Керуючись ст.181 ЦПК України, просили здійснювати розгляд справи за відсутності представників Управління, а при ухваленні рішення Управління покладається на розсуд суду.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримав , просив її задоволити.

Представник позивача скаргу не визнав, вважає її без підставною та просив відхилити.

Представники третіх осіб щодо вирішення скарги покладаються на розсуд суду.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Постановляючи ухвалу про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, а клопотання позивача грунтується на підставах, передбачених частиною 1 ст.103 ЦПК України.

Колегія суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним з наступних підстав.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Отже, висновок експерта є одним із видів доказів і має відповідати критеріям належності і допустимості доказів. Тому розглядаючи клопотання про призначення експертизи суд має його задовольнити саме у випадку, якщо обставини, про з`ясування яких заявлене клопотання, мають значення для справи та якщо їх з`ясування потребує спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо та лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі. Експертиза не може стосуватися тлумачення і застосування правових норм. Суди не повинні ставити судовому експерту питання правового характеру, які повинні вирішуватися самим судом, тобто експерту можна ставити лише питання факту, а не правової оцінки.

Відповідно до ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно ч.1 ст.104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про знесення самочинної прибудови в підбалконному просторі.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зіслалась на порушення відповідачем вимог Закону України «Про регулюваня містобудівної діяльності» та Правил ДБН самовільно без отримання відповідних дозвільних документів здійснює реконструкцію своєї квартири.

У клопотанні про призначення експертизи ОСОБА_2 зазначила, що відповідачем надано копію робочого проекту реконструкції квартири АДРЕСА_3 та копію технічного висновку за результатами обстеження технічного стану будівельних конструкцій даного житлового будинку. Однак, проведені відповідачем будівельні роботи, на думку позивачки, не відповідають проекту реконструкції та Правилам ДБН, чим порушується її право, як сусідки відповідача, на безпечне проживання у будинку.

Спосіб захисту сторона обрала шляхом зобов`язання знести самочинну прибудову в підбалконному просторі.

Тому аналізуючи наведені норми права та встановлені у справі обставини, беручи до уваги той факт, що стороною відповідача позов не визнається, колегія суддів приходить до висновку, що судом обґрунтовано ухвалено рішення про призначення експертизи, оскільки така процесуальна дія відповідає предмету позову та обраному позивачем способу захисту порушеного права.

Доводи апелянта про те, що позивачка не обгрунтувала в чому полягає порушення її права, при вирішенні питання про призначення експертизи на увагу не заслуговують, оскільки оцінку даній обставині судом буде надано при вирішенні спору по суті.

В засіданні апеляційного суду апелянтом не подано жодних нових доказів та не наведено інших доводів, які б спростували висновок суду першої інстанції. Відтак в силу дії абз.2 ч.2 ст.376 ЦПК України, процесуальні порушення, на які посилається апелянт, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, правильна по суті, тому підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 19 вересня 2019 року залишити без зміни.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 21 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Горейко М.Д.

Максюта І.О.