ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Херсон

Справа №654/1222/17

Провадження №22ц/819/1518/19

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач),

судді: Приходько Л.А.

Радченко С.В.

секретар судового засідання: Шибінська А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 31липня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Францішка Ю.В., у цивільній справі за позовом Колективного виробничо-комерційного підприємства «Побутсервіс» до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними рішень, державного акту на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки; за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Колективного виробничо-комерційного підприємства «Побутсервіс», третя особа Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області про визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою та про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2017 року Колективне виробничо-комерційне підприємство «Побутсервіс» звернулося до суду з позовною заявою до Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року, №378, в частині затвердження документації із землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :02:071:0008) для індивідуального дачного будівництва на території с. Залізний порт Голопристанського району; про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 21.11.2005р. серії ЯА №701991, виданого ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер :02:071:0008) для індивідуального дачного будівництва на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року, №378, зареєстрованого в книзі реєстрації актів про право власності на землю Новофедорівської сільської ради за №95; про витребування у постійне користування Колективного виробничо-комерційного підприємства "Побутсервіс" від добросовісного набувача ОСОБА_1 вказаної земельної ділянки.

Позов мотивований тим, що на підставі державного акту на право постійного користування землею серія ІІ-ХС № 002026, КВКП «Побутсервіс» надано у постійне користування 5,8674 га землі під розміщення бази відпочинку «Мрія», відповідно до рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 27 вересня 1996 року, №64. Державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №16.

Рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року №378, без відома позивача та без вирішення питання про вилучення частини земельної ділянки, у власність ОСОБА_2 була передана земельна ділянка площею 0,10га для індивідуального дачного будівництва, кадастровий номер :02:071:0008, яка є частиною ділянки, що перебуває в постійному користування підприємства.

На підставі вказаного рішення ОСОБА_2 був виданий державний акт серії ЯА №701991 на право власності на земельну ділянку площею 0,10га. За договором купівлі-продажу від 27 грудня 2006 року, посвідченим приватним нотаріусом Голопристанського районного нотаріального округу Ноздрачовою Т.Е., ОСОБА_2 відчужив ділянку на користь ОСОБА_3 .

У теперішній час власником земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,10га, кадастровий номер :02:071:0008, є ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1-364, виданого 24 грудня 2013 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою.

Позивач вказав, що приймаючи рішення від 16 червня 2004 року № 378 в частині затвердження документації із землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10га, Новофедорівська сільська рада Голопристанського району Херсонської області порушила право користування позивача земельною ділянкою, яке виникло у підприємства на підставі чинного Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ХС № 002026, оскільки згідно ч.5 ст.116 ЗК України, земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування лише після вилучення (викупу) їх у порядку, визначеному цим кодексом.

Оскільки із постійного користування КВКП «Побутсервіс» спірна земельна ділянка не вилучалась, рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року №378 слід визнати незаконним та скасувати, а виданий на підставі цього рішення державний акт на право власності на земельну ділянку від 21 листопада 2005 року, серія ЯА №01991 визнати недійсним, а спірну земельну ділянку, площею 0,100 га, кадастровий номер :02:071:0008, витребувати від останнього набувача ОСОБА_1 на користь позивача.

У червні 2017 року ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діяв адвокат Станчук А.Ю., звернулася до суду із зустрічною позовною заявою до Колективного виробничо-комерційного підприємства «Побутсервіс», третя особа: Новофедорівська сільська рада про визнання припиненим права постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га наданою під розміщення бази відпочинку «Мрія» у с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області та про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею від 07 травня 1997 року ІІ-ХС №002026, виданого КВКП «Побутсервіс» на земельну ділянку площею 5,8674 га.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що державний акт ІІ-ХС №002026, виданий КВКП «Побутсервіс», на теперішній час не відповідає фактично сформованій та зареєстрованій земельній ділянці, що перебуває у користуванні підприємства; право постійного користування КВКП «Побутсервіс» земельною ділянкою площею 5,8674 га (згідно Держакту ІІ-ХС №002026) припинено у зв`язку з формуванням на її місці нової земельної ділянки під кадастровим номером :02:001:197 площею 4,2065 га, а також з підстав, передбачених п.п. «а» та «е» ст. 141 ЗК України, а саме: внаслідок добровільної відмови від права користування земельною ділянкою та набуття іншими особами права власності на жилі будинки, будівлі або споруди, які розташовані на земельній ділянці, яка раніше перебувала у користуванні підприємства.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 31 липня 2019 року первісний позов задоволений.

Ухвалено визнати незаконним та скасувати рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року №378, в частині затвердження документації із землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер :02:071:0008) для індивідуального дачного будівництва на території с.Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 21 листопада 2005 року ЯА №701991, виданий на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 16 червня 2004 року №378, зареєстрований в книзі реєстрації актів про право власності на землю Новофедорівської сільської ради за №95, що виданий ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер :02:071:0008) для індивідуального дачного будівництва на території с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

Витребувано у постійне користування Колективного виробничо-комерційного підприємства «Побутсервіс» від добросовісного набувача ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер :02:071:0008) для індивідуального дачного будівництва на території с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Колективного виробничо-комерційного підприємства «Побутсервіс», третя особа Новофедорівська сільська рада про визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою та про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права,просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог КВКП «Побутсервіс» та задоволення заявлених нею зустрічних позовних вимог.

Скарга мотивована тим, що фактично в основу прийнятого судом рішення від 31 липня 2019 року покладений висновок експерта від 07 червня 2019 року, який на думку апелянта, є недопустимим доказом по справі, оскільки ґрунтується на даних сумнівного походження, за відсутності в матеріалах справи землевпорядної документації зі складання державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, виданого КВКП «Побутсервіс». Цей експертний висновок був зроблений та наданий суду в процесі розгляду справи, тобто з порушенням норм ЦПК України щодо строків подання доказів.

Суд не врахував, що земельна ділянка площею 5,8674га, відносно якої підприємству виданий державний акт на право постійного користування на землю, як об`єкт цивільних прав згідно ст.79 ЗК України, на момент подачі первісного позову припинила своє існування у зв`язку із формуванням на її місці нової земельної ділянки, під новим кадастровим номером, площею 4,2065га для розміщення бази відпочинку «Мрія». Посилання КВКП «Побутсервіс» на наявність у позивача права постійного користування землею є необґрунтованими з огляду на відчуження підприємством частини майна бази відпочинку на користь інших осіб.

З моменту відкриття публічного доступу до даних Державного земельного кадастру (з 01.01.2013р.) позивач мав можливість дізнатися про порушення свого права, проте з позовом до суду підприємство звернулося у травні 2017 року, тобто з пропуском загального трирічного строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні первісних позовних вимог.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу сторони не скористалися.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Станчук А.Ю., діючий від імені та в інтересах ОСОБА_1 , апеляційну скаргу просив задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник КВКП «Побутсервіс» адвокат Вічна І.М. просила скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як таке, що є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим та перевіреним судом фактичним обставинам справи, підтвердженим належними доказами.

Пояснила, що підприємство випадково дізналося про передачу частини належної йому на праві постійного користування земельної ділянки площею 0,10га у власність ОСОБА_2 та в подальшому іншим особам лише у 2015 році, після звернення Енегопостачальної компанії щодо переукладення договорів. Спірна земельна ділянка до теперішнього часу перебуває у постійному користуванні КВКП «Побутсервіс», на ділянці відсутні будь-які споруди, вимоги щодо фактичної передачі землі ОСОБА_1 або попереднім власникам не пред`являлися.

Під час проведення судової земельно-технічної експертизи, на вимогу експерта була надана уся землевпорядна документація, пов`язана з оформленням та передачею підприємству у постійне користування земельної ділянки площею 5,8674га для розміщення бази відпочинку «Мрія».

Заслухавши доповідача, представників сторін, які з`явилися до суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно державного акту на право постійного користування землею ІІ-ХС №002026 від 07 травня 1997 року, колективному виробничо-комерційному підприємству «Побутсервіс», на підставі рішення Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області від 27 вересня 1996 року №64, надано у постійне користування земельну ділянку площею 5,8674га, розташовану в с. Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області для розміщення бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Цей державний акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №16.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Статтею 28-1 ч.9, 10 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначено, що до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

Рішенням ХХV сесії Новофедорівської сільської ради ХХІV скликання від 16 червня 2004 року №378 у власність ОСОБА_2 надана земельна ділянка для дачного будівництва площею 0,1 га в с. Залізний Порт (п.п.76 п. 1 рішення).

На підставі цього рішення ОСОБА_2 був виданий державний акт ЯА №701991 на право власності на земельну ділянку площею 0,100 га для індивідуального дачного будівництва за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. АДРЕСА_1 Порт. Державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 95.

За нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу земельної ділянки від 27 грудня 2006 року ОСОБА_2 відчужив ділянку на користь ОСОБА_3 .

Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №84057493 від 03 квітня 2017 року власником земельної ділянки для індивідуального дачного будівництва площею 0,10га, кадастровий номер :02:071:0008 з 24 грудня 2013 року є відповідач ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 1-364, виданого 24.12.2013 року Першою Херсонською державною нотаріальною конторою.

Ухвалюючи рішення про задоволення первісних позовних вимог, суд першої інстанції взяв до уваги висновок судової земельно-технічної експертизи № 25 від 13 листопада 2017 року, відповідно до якого встановлено накладення меж земельної ділянки з кадастровим номером :02:071:0008, загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва, що належить відповідачу ОСОБА_1 , на межі земельної ділянки площею 5,8674 га, що перебуває у постійному користуванні КВКП «Побутсервіс», що підтверджено результатами геодезичних вимірювань контурів земельної ділянки кадастровий номер :02:071:0008, додаток № 1 і розташуванням цієї ділянки на земельній ділянці бази відпочинку «Мрія» на кадастровій карті села Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області.

Ці обставини були підтверджені й висновком експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ №19-350 від 07 червня 2019 року, проведеного на підставі заяви КВКП «Побутсервіс», за яким встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:071:0008, загальною площею 0,10 га для індивідуального дачного будівництва, що належить ОСОБА_1 накладається на земельну ділянку площею 5,8674 га надану у постійне користування КВКП «Побутсервіс». Площа накладання земельної ділянки складає 0,0960 га.

Відповідно до ст.11, 10 ЦПК України, в редакції на час подання первісного та зустрічного позовом, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В ході розгляду справи ОСОБА_1 не спростувала належними та допустимими доказами вищенаведені фактичні обставини справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновки експертних досліджень є недопустимими доказами, колегія суддів визнає неприйнятними. Так, згідно положень ст.130, 131 ЦПК України, в редакції станом на 10.05.2017р., сторони зобов`язані подати докази суду до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання не проводилося до початку розгляду по справі. Докази, подані з порушенням визначених законом строків, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Під час проведення попереднього судового засідання суд вирішує питання, у тому числі, про витребування доказів та проведення експертизи.

Матеріали справи свідчать, що ухвалою суду від 22 травня 2017 року у справі відкрито провадження та призначено попереднє судове засідання на 08 червня 2017року, яке було відкладено з приводу неявки до суду представника позивача. У судовому засіданні 20 липня 2017 року представником КВКП «Побутсервіс» заявлено клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи, яке ухвалою суду задоволено. Послідовність дій представника підприємства щодо заявлення клопотань про призначення судової експертизи; надання висновку експерта від 07 червня 2019р., складеного на замовлення позивача за первісним позовом, витребування доказів, тощо, свідчать про вжиття заходів, спрямованих на встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи та доведення перед судом пред`явлених вимог. За наведених обставин, на думку колегії суддів, суд обґрунтовано прийняв до уваги наданні КВКП «Побутсервіс» докази. Апелянт не довів, що висновки експертів є недопустимими доказами по справі, оскільки при проведенні експертного дослідження у відповідності до вимог Закону України «Про судову експертизу`та інших нормативно-правових актів, експерт самостійно визначає достатність наданих йому матеріалів.

Згідно ст. 116 ч.5 ЗК України (в редакції станом на 16.06.2004 року) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За положеннями ст.149 ЗК України, земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. У разі незгоди землекористувача з вилученням земельної ділянки питання вирішується в судовому порядку.

Частиною першоюст.155 ЗК України визначено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Встановивши, що землекористувач в особі КВКП «Побутсервіс» згоди на вилучення частини переданої у постійне користування підприємства земельної ділянки площею 0,1га не надавав, рішення про вилучення цієї ділянки у порушення вимог земельного законодавства Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області не приймалося, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради від 16 червня 2004 року №378, в частині затвердження документації із землеустрою щодо передачі у власність ОСОБА_2 спірної земельної ділянки площею 0,10 га та визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку від 21 листопада 2005 року.

ОСОБА_2 та наступні власники ділянки не мали перешкод у доступі до законодавства й у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак спірної земельної ділянки, проявивши розумну обачність, могли і повинні були знати про те, що ділянка площею 0,1га перебувала у користуванні КВВП «Побутсервіс»; могли перевірити законність її безвідплатної передачі у власність ОСОБА_2 , з подальшим відчуженням на користь третіх осіб.

Також встановлено та не заперечується сторонами, що спірна ділянка фактично перебуває у користуванні КВКП «Побутсервіс» і на цій ділянці розташована автостоянка бази відпочинку «Мрія». ОСОБА_1 чи попередні власники до її освоєння (публічного використання) не приступили.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

При цьому відповідно до частини першої ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник КВКП «Побутсервіс» стверджує, що про порушення своїх прав підприємство довідалося у 2015 році, у зв`язку зі зверненням ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» щодо встановлення земельного сервітуту для обслуговування мереж компанії.

Наведені обставини іншими учасниками справи не спростовані. Матеріали справи не містять доказів про повідомлення позивача за первісним позовом Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області або власниками ділянки про позбавлення підприємства права постійного користування земельною ділянкою площею 0,1га.

Посилання апелянта про те, що КВКП «Побутсервіс» могло довідатися про передачу ділянки, зокрема з 01 січня 2013р., звернувшись за інформацією до Державного земельного кадастру, є неприйнятним, оскільки доказів про обізнаність підприємства щодо порушення його прав поза межами строку позовної давності суду не надано.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає, що, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанцій правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надавши їм належну оцінку, та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог КВКП «Побутсервіс».

Обставини, на які ОСОБА_1 посилається в апеляційній скарзі, є аналогічними обставинам, якими відповідач-позивач заперечувала проти пред`явлених до неї вимог та, які були предметом дослідження судом, й додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні дотримано норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, перевіривши доводи скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 31 липня 2019 року без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 18 листопада 2019 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.А. Приходько

С.В. Радченко