Постанова

Іменем України

20 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 454/2021/15-ц

провадження № 61-14099св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Курило В. П.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: публічне акціонерне товариство «Шахта «Надія», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року в складі судді Пахута С. О. та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року в складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Шахта «Надія» (далі - ПАТ «Шахта «Надія»),

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовна заява мотивована тим, що під час розгляду Червоноградським міським судом Львівської області цивільної справи № 459/844/15-ц за її позовом до

ПАТ «Шахта «Надія» відповідачами неодноразово у принизливій та образливій формі було принижено її честь, гідність та ділову репутацію. Зазначала, що у березні 2014 року між нею та керівником підприємства ОСОБА_5 виник конфлікт на ґрунті різних політичних поглядів. Після чого на неї, її чоловіка та її представників почав чинитися явний і відкритий постійний психологічний тиск організований керівництвом шахти, який супроводжувався у дні судових засідань системним приниженням їхньої честі, гідності, ділової репутації, погрозами фізичною розправою, тощо, що змушувало її неодноразово звертатися з відповідними заявами у Червоноградський МВ ГУ МВСУ у Львівській області та в інші органи. Постановами Червоноградського міського суду Львівської області від 07 липня 2015 року та від 21 липня 2015 року на представника ПАТ «Шахта «Надія» ОСОБА_2 було накладено адміністративні стягнення за частиною першою статті 185-3 КУпАП (прояв неповаги до суду).

З урахуванням викладеного та уточнень позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь на відшкодування моральної шкоди 59 000,00 грн, з яких: 1 000,00 грн з ОСОБА_3 , 8 000,00 грн з ПАТ «Шахти «Надія» та 50 000,00 грн з ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня

2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області

від 18 листопада 2016 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 20 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 500,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3 902,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 97,60 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 витрати у розмірі 11 707,20 грн за проведення у справі судово-лінгвістичної експертизи усного мовлення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати в розмірі 292,80 грн за проведення у справі судово-лінгвістичної експертизи усного мовлення.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 публічно висловлювалися до ОСОБА_1 образливими висловами, що принизило її честь та гідність, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У грудні 2016 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Аргументи учасників справ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій не повно з`ясовано обставини справи та неправильно оцінено подані докази на підтвердження позовних вимог.

Доводи особи, яка подала заперечення на касаційну скаргу

У квітні 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ заперечення, посилаючись на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Справу передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судом установлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з

ПАТ «Шахта «Надія».

У провадженні Червоноградського міського суду Львівської області на розгляді перебувала цивільна справа № 459/844/15-ц за позовом ОСОБА_1 до

ПАТ «Шахта «Надія», треті особи: ОСОБА_5 , Територіальна державна інспекція праці у Львівській області, про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання виплатити премію, змінити формулювання причини звільнення та зобов`язання здійснити перерахунок премії, виплат розрахункових при звільненні на відшкодування премії.

У дні судових засідань указаної справи представник ПАТ «Шахта «Надія» - ОСОБА_2 висловлювався до ОСОБА_1 принизливими словами, а також погрожували фізичною розправою.

Постановами Червоноградського міського суду Львівської області від 07 липня 2015 року та 21 липня 2015 року на представника ПАТ «Шахта «Надія»

ОСОБА_2 було накладено адміністративні стягнення за частиною першою статті 185-3 КУпАП (прояв неповаги до суду).

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, а частиною другою статті 201 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа має право на (зокрема) повагу до гідності та честі.

Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до статті 275 ЦПК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, який здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України, зокрема, шляхом відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 280 ЦК України регламентовано, що моральна шкода підлягає відшкодуванню, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано такої шкоди.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію», якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановивши, що діями відповідачів, зокрема висловлюваннями в брутальній, принизливій та непристойній формі щодо позивача, які порушують її особисті немайнові права, позивачу було завдано моральну шкоду, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, визначивши розмір такої шкоди з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи касаційної скарги не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, якими у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, а зводяться до неправильного тлумачення норм матеріального права та переоцінки доказів, що відповідно до приписів статті 400 ЦПК України виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки у задоволенні касаційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 21 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 18 листопада 2016 року без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

В. П. Курило