П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2019 року м. Київ

Справа № 22-11633 Головуючий у1-й інстанції Українець В. В.

Унікальний № 760/6378/19 Доповідач Пікуль А. А.

Київський апеляційний суд. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі:

головуючого Пікуль А. А.

суддів Гаращенка Д. Р.

Невідомої

Т. О.

за участю секретаря Пузикової В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Башта» про визнання недійсними зборів та рішень загальних зборів,-

у с т а н о в и л а:

У березні 2019 року ОСОБА_3 предявив позов до ОСББ «Башта» про визнання недійсними зборів та рішень загальних зборів (а.с.1-3).

13 березня 2019 року ухвалою Соломянського районного суду м. Києва відкрите провадження у справі за вказаним позовом.

Ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року закрите провадження у вказаній справі відповідно до п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу суду скасувати (а.с.77-78).

Відзиву на апеляційну скаргу ОСББ «Башта» у визначений судом строк не подало.

В суд апеляційної інстанції ОСББ «Башта» повноважного представника не направило, про місце та час апеляційного розгляду сторона повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання ОСББ «Башта» 09 серпня 2019 року судової повістки.

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність ОСББ «Башта», оскільки відповідно до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., вислухавши пояснення ОСОБА_3, який просив задовольнити апеляційну скаргу, зясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія доходить висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У відповідності до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є мешканцем будинку, що входить до ОСББ «Башта» та звертаючись до суду із позовом просив визнати недійсними збори та у повному обсязі рішення загальних зборів ОСББ «Башта», оформлених протоколом № 1/2019 від 06 лютого 2019 року.

Закриваючи провадження у вказаній справі, районний суд виходив з того, що цей спір стосується приватного інтересу ОСОБА_3 як співвласника майна багатоквартирного будинку, порушеного на його думку ОСББ «Башта» та такий спір не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не виникає у звязку зі здійсненням господарської діяльності, тому цей спір має вирішуватись за правилами ГПК України. Одночасно суд вказав у оскаржуваній ухвалі на зміст постанов Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року справі № 8136286/15 та від 06 лютого 2019 року у справі №462/2646/17 із посиланнями на той факт, що у вказаних постановах викладена аналогічна правова позиція.

З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Згідно із роз'ясненнями п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України, ГПК України, КТТК України або КУпАП - віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв`язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Підвідомчість справ загальним і господарським судам визначається законодавством, а у разі відсутності прямої вказівки закону застосовується принцип розмежування підвідомчості за суб`єктним складом.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України, до компетенції господарських судів віднесені справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між господарським товариством та його учасником (засновником, акціонером), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами) господарських товариств, що пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства, крім трудових спорів.

Отже, виходячи з положень наведеної норми, господарському суду підвідомчі корпоративні спори: між учасниками товариства; між учасником та господарським товариством, які мають бути пов`язані із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності цього товариства.

Натомість, у даному конкретному випадку, спір між сторонами не є корпоративним і не належить до компетенції господарських судів.

Відповідно до ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, з аналізу вказаної статті убачається, що корпоративні права характеризуються ознаками, згідно з якими особа має: частку в статутному капіталі господарської організації; права на участь в управлінні господарською організацією; право на тримання певної частини прибутку (дивідендів) ГО.

З таких обставин колегія суддів доходить висновку щодо підвідомчості спору між співвласниками багатоквартирного будинку та обєднаннями до цивільного судочинства, оскільки у статуті ОСББ частку ОСОБА_3 у статутному капіталі (майні) обєднання не визначено, він не є носієм корпоративних прав, а відносини між співвласниками та ОСББ не вважаються корпоративними.

При цьому, наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року справі № 8136286/15 та від 06 лютого 2019 року у справі №462/2646/17 правові позиції не стосуються правовідносин у даній справі.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановляючи оскаржувану ухвалу допустив порушення процесуального права, невірно визначив категорію спірних правовідносин та помилково дійшов висновку щодо належності справи до юрисдикції господарських судів, що є підставою для скасування ухвали районного суду, як такої, що перешкоджає подальшому розгляду справи, та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367-368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Соломянського районного суду м. Києва від 13 червня 2019 року скасувати та направити справу до районного суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 серпня 2019 року.

Головуючий А. А. Пікуль

Судді Д. Р. Гаращенко

Т. О. Невідома