УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2019 року суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області Іванченко А.М., ознайомившись з позовною заявою заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури № 1 в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор вимагає стягнення з ОСОБА_2 коштів на відшкодування збитків, завданих державі внаслідок вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП (грубе порушення правил рибальства (рибальство із застосуванням вогнепальної зброї, електроструму, вибухових або отруйних речовин, інших заборонених знарядь лову, промислових знарядь лову особами, які не мають дозволу на промисел, вилов водних живих ресурсів у розмірах, що перевищують встановлені ліміти або встановлену правилами любительського і спортивного рибальства добову норму вилову), за яке на нього постановою судді Приморського районного суду м. Маріуполя від 27.09.2018 року накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. з конфіскацією знарядь вчинень правопорушень - сітки павука та без конфіскації незаконно добутих живих ресурсів. На обґрунтування підстав для представництва інтересів держави в суді прокурор, посилаючись на норми ст. ст. 16, 18-1, 28, 33 Закону України «Про Місцеве самоврядування», зазначив, що, маючи реальну можливість отримання необхідних відомостей від органів державного контролю у галузі охорони природного навколишнього середовища та місцевих загальних судів, Маріупольська міська рада та її виконавчі органи до цього часу не звернулись до суду з відповідним позовом, що свідчить про неналежне здійснення ними своїх повноважень щодо забезпечення відшкодування збитків, завданих державі внаслідок незаконного вилову риби. Таким чином, на думку прокурора, бездіяльність Маріупольської міської ради порушує інтереси держави, оскільки невідшкодування шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища позбавляє можливості спрямовувати кошти на охорону та відтворення об'єктів тваринного світу для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища.

Позовну заяву слід повернути прокурору з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як на обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф. В. проти Франції" (F. W. v. France) від 31.03.2005, заява № 61517/00, пункт 27).

У Рекомендаціях Парламентської Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не належать до сфери кримінального права, йдеться про важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему здійснення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені та ефективні органи.

З урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження зміст п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено. Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 185 цього Кодексу, згідно з якою заява повертається, зокрема, у разі відсутності підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави (п. 4 ч. 4).

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу. У першому з них прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захист інтересів держави або здійснює його неналежно. Не здійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень, коли він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Неналежність захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача, а також можливість досудового врегулювання спору, добровільного відновлення порушеного права, відшкодування шкоди тощо.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який відсутній або всупереч вимог закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду (ухвала Верховного Суду у справі № 910/18283/17 від 07 травня 2018 року).

Частиною 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Прокурор може підтвердити наявність підстав для представництва інтересів держави в суді шляхом надання належного обґрунтування, підтвердженого достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб'єкта владних повноважень про звернення до суду, запитами, а також копіями документів, отриманих від суб'єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для відповідного представництва (ухвала Верховного Суду у справі №822/1169/17 від 19 липня 2018 року).

Отже, виходячи зі змісту даних норм, наявність належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів попереднього звернення прокурора до відповідного суб'єкта владних повноважень та його байдужого ставлення до інтересів держави є обов'язковою умовою, за якої можливий судовий розгляд позову прокурора, і виключно у разі її дотримання прокурор набуває відповідних процесуальних повноважень (процесуальної дієздатності).

У доданих до позовної заяви матеріалах міститься лист заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 від 23.12.2018 №69-16519 вих.18 до заступника міського голови ОСОБА_4, в якому повідомлялось, що Маріупольською місцевою прокуратурою №1 прийнято рішення про спрямування до Іллічівського районного суду м. Маріуполя позовної заяви в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної незаконним виловом риби у сумі 5885,00 грн.. Однак, позовні матеріали не містять доказів направлення зазначеного листа Маріупольській міській раді та його одержання адресатом. Тобто докази виконання прокурором приписів ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у цій справі відсутні.

Разом з цим вже 29.12.2018 року, не маючи відомостей про ставлення органу місцевого самоврядування до виниклого спору, Маріупольська місцева прокуратура №1 звернулась до місцевого суду з даним позовом. За таких обставин твердження прокурора про неналежне виконання Маріупольською міською радою своїх повноважень є непереконливим.

На підставі викладеного позовна заява підлягає поверненню прокурору. При цьому, згідно з ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ст. 185, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву заступника керівника Маріупольської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди повернути прокурору.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А. М. Іванченко