КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сушко Л.П., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Покраси В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року про відмову у відкритті провадження по справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про встановлення права власності на частину квартири, яка подана в порядку окремого провадження,-

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в порядку окремого провадження, згідно з якою вони просять суд встановити факти свого права власності по 1/5 частині квартири АДРЕСА_1 . В обґрунтування заявлених вимог посилаються на ту обставину, що заявники та заінтересована особа ОСОБА_3 являються співвласниками вказаної квартири, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло та договір дарування частини квартири проте їм співвласником квартири ОСОБА_3 відмовлено в наданні правовстановлюючих документів, що позбавляє їх можливості продати свої частки.

УхвалоюШевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року відмовлено у відкритті провадження по справі.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що дане питання не вирішується в порядку окремого провадження оскільки вбачається спір про право.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просили ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначають, що спір відносно права власності відсутній, а існує тільки спір з приводу порядку користування. Право власності на частину квартири існує та зареєстроване.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції виходив з того, що встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, які заявник просив встановити, в даному випадку, пов`язане з вирішенням спору про право.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Заявники звернувшись до суду в порядку окремого провадження просили в заяві встановити факт права власності на 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 за кожним.

Відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями ч.2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як вбачається зі змісту заяви та доданих до неї документів, підставою звернення до суду з вказаною заявою слугувало те, що заявники не можуть протягом тривалого часу дійти згоди із ОСОБА_3 щодо користування і розпорядженням своїм майном, що підтверджується наявністю на розгляду судової справи №761/42148/16-ц за позовом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування квартирою та розподіл особових рахунків між співвласниками. А заявники мають намір відчужити їх частки в квартирі, однак відсутність порозуміння між вказаними особами позбавляє їх такої можливості, враховуючи і те, що оригінал свідоцтва про право власності знаходиться у ОСОБА_3 .

Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В свою чергу, як роз`яснено в пункті 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 р. № 5, з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, які заявники просять встановити, в даному випадку, пов`язана з вирішенням спору про право.

Частиною 4 ст.315 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, враховуючи те, що дана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , заінтересовані особи: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_3 про встановлення права власності на частину квартири.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів оскільки вони ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності спору спростовуються заявленими вимогами про встановлення факту права власності на спірну квартиру та не спростовують висновки суду першої інстанції і не є підставою для скасування ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,375,381,382,389 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 19 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 22 листопада 2019 року

Суддя-доповідач В.В. Гуль

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко