КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 357/2904/18 Апеляційне провадження № 22-ц/824/3405/2019Головуючий у суді першої інстанції - Ярмола О.Я. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

27 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Крижанівська Г.В.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника відповідача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві заяву судді Оніщука Максима Івановича про самовідвід по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю, поділ майна, що є спільною сумісною власністю, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання недійсними правочинів, поділ майна, що є спільною сумісною власністю,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2018 року первісний позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_2 з ОСОБА_3 в період з серпня 2014 року. Визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_2 і ОСОБА_3 перелічене наступне майно, визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину цього майна, а саме: визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 06.10.2015 року, зареєстрованого за № 1709 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федорякою О.С. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №11481865 від 06.10.2015 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_2 придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 12.11.2015 року, зареєстрованого за № 2170 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федорякою О.С. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12019434 від 12.11.2015 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_3 придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.12.2015 року, зареєстрованого за № 2476 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федорякою О.С. та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №12411886 від 08.12.2015 року; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_4 , придбану на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 08.12.2015 року, зареєстрованого за № 2485 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федорякою О.С. та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №03 від 08.12.2015 року;визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_5 , придбану на підставі нотаріально посвідченого договору договору купівлі-продажу від 21.04.2016 року, зареєстрованого за № 1087 приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Федорякою О.С. та зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 14262527 від 21.04.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі в сумі 37514 грн. 80 коп., судовий збір у розмірі 9514, 80 грн. та 28000 грн. витрат на правову допомогу. В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_6 залишено без задоволення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 судові витрати за зустрічним позовом в сумі 28 000,00 грн. (т.3, а.с. 152-162).

Додатковим рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.12.2018 року відмовлено в задоволенні вимоги ОСОБА_3 про стягнення судових витрат з позивача за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом на її користь (т.3, а.с. 195-197).

Не погодившись з судовим рішенням, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 оскаржили його в апеляційному порядку (т. 3, а.с. 199-208, 220-225).

Згідно з Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 15.01.2019 року для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Кулішенка Ю.М. та суддів Олійника В.І., Ігнатченко Н.В.(т. 3, а.с. 214).

У відповідності до Протоколу автоматизованої зміни складу колегії судів від 10.04.2019 року суддю Таргоній Д.О. було замінено на суддю Ігнтаченко Н.В.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного суду від 15.04.2019 року за № 55/0602/19 було призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 357/2904/18 (а/п 22-ц/824/3405/2019) через настання обставин, які унеможливили участь судді-доповідача Кулішенка Ю.М. у розгляді даної справи (припинення повноважень суддів після досягнення ним шістдесяти п`яти років).

Згідно з Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2019 року для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів у складі судді-доповідача Оніщука М.І. та суддів Шебуєву В.А., Крижанівську Г.В. (т. 4, а.с. 97).

В свою чергу, під час розгляду даної справи виникли підстави для самовідводу судді-доповідача Оніщука М.І., з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, від імені та в інтересах позивача ОСОБА_2 у судових засіданнях суду апеляційної інстанції діяли адвокати Ішутко С.Ю. та Костюченко С.А.

Однак, 26.11.2019 року до суду надійшло клопотання адвоката Дєдова Є.В., в якому він, зазначаючи про надання ним правової допомоги позивачу ОСОБА_2 під час розгляду даної справи через неможливість іншого представника забезпечити свою участь у судовому засіданні, просив відкласти розгляд справи для забезпечення можливості ознайомитися з матеріалами справи з метою надання належної правової допомоги.

Разом з тим, суддя-доповідач Оніщук М.І. та Дєдов Є.В. тривалий час перебувають у дружніх стосунках.

За правилами ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, з огляду на те, що суддя-доповідач Оніщук М.І. перебуває у дружніх стосунках з ОСОБА_7 , який у даній справі надає правову допомогу позивачу ОСОБА_2 , вбачаються наявними процесуальні підстави для задоволення заяви про самовідвід судді Оніщука М.І., з метою запобігання виникненню конфлікту інтересів та унеможливлення виникнення сумнівів у учасників справи в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду даної справи, що є неприпустимим з точки зору закону.

При цьому, слід наголосити, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності.

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 43).

У контексті об`єктивного критерію при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії»).

З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими або, іншими словами, «правосуддя має не тільки чинитися, також має бути видно, що воно чиниться» (див. рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії »).

На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість (рішення у справі «Газета «Україна-центр» проти України від 15.10.2010).

З огляду на означені вище обставини та враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини у питанні визначення чинників безсторонності суду, колегія суддів вважає доцільним та необхідним задовольнити заяву судді Оніщука М.І. про самовідвід.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 36, 39-41 ЦПК України суд

У Х В А Л И В:

Заяву судді Оніщука Максима Івановича про самовідвід - задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 28 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

Г.В. Крижанівська