ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6373/19 Справа № 212/841/19 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М. Д. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Барильської А.П.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання: Євтодій К.С.

сторони

позивач: ОСОБА_1

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Власенко М.Д. в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 26 квітня 2019 року,-

ВСТАНОВИВ :

В січні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») і просив стягнути ПАТ «Кривбасзалізрудком 417 300 гривень та з ПрАТ «Суха Балка» 417 300 гривень, у зв`язку з ушкодженням його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він, працюючи у відповідачів в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв`язку із чим, висновком МСЕК від 21 серпня 2018 року йому первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності за захворюванням - радикулопатія, 25% втрати професійної працездатності за захворюванням - хронічне обструктивне захворювання легень, 5% втрати професійної працездатності за захворюванням - туговухість, а всього за трьома захворюваннями встановлено 65% втрати професійної працездатності, третя група інвалідності.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 70 000 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану в зв`язку з ушкодженням здоров`я, у розмірі 65 000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Суха Балка» на користь держави судові витрати у розмірі 768,40 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, вважають, що суд першої інстанції не врахував відсутності причинно - наслідкового зв`язку між професійним захворюванням позивача і діями підприємства, оскільки позивач перед працевлаштуванням до структурного підрозділу ПАТ «Кривбасзалізрудком» мав значний стаж роботи у шкідливих умовах праці на інших підприємствах.

Апелянт звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу.

Крім того, суд не врахував, що позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці.

На думку ПАТ «Кривбасзалізрудком» визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є завищеним та не співвідносним втраті професійної працездатності.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Суха Балка»просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що обов`язок ПрАТ «Суха Балка» відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, відсутній, оскільки факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; зокрема, в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу.

Крім того, суд не врахував, що позивач був попереджений про наявність на робочому місці небезпечних та шкідливих факторів і їх вплив на здоров`я та свідомо приймав запропоновані йому умови праці.

Апелянт вважає, що розмір моральної шкоди, стягнутий судом першої інстанції, не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості.

У відзивах позивача ОСОБА_1 на апеляційні скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПрАТ «Суха Балка», зазначено, що рішення суду ухвалено з дотриманням процесуального та матеріального права, тому позивач просить рішення суду залишити без змін,а апеляційні скарги без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ПАТ «Кривбасзалізрудком» Коломоєць О.Г., яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, просила її задовольнити, представника ПрАТ «Суха Балка» Бориса Р.С., який підтримав доводи своє апеляційної скарги, просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг відповідачів, просила рішення суду залишити без змін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзиву представника позивача на апеляційні скарги відповідачів, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПрАТ «Суха Балка» підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 працював 20 років 2 місяці в шкідливих умовах праці, зокрема з 04 липня 2005 року по 31 березня 2010 року працював кріпильником на ШБУ ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Суха Балка". 31 березня 2010 року звільнений за власним бажанням (а.с.12). З 02 квітня 2010 року по 14 серпня 2018 року ОСОБА_1 працював кріпильником на ШБУ ВАТ «Кривбасзалізрудком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат». 14 серпня 2018 року звільнений за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію (с.12-13).

Відповідно до п.п. 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 25 липня 2015 року, професійне захворювання позивача виникло за обставин праці, зокрема підземним кріпильником на проходці шахти «Родіна» Шахтобудівельного управління ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ШБУ ВАТ «Суха Балка». Згідно медичного висновку лікарсько - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини від 04.07.2018 року № 945 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: з 1998 року по 2004 рік позивач працював набирачом стопорівна СФЛЦ ЗАТ «КЗГО», з 2004 року по 2015 року - вогнетривником на СФЛЦ -2 ЗАТ «КЗГО», де позивач підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолів фіброгенної дії та шуму (а.с. 16).

Висновком МСЕК від 21.08.2018 року позивачу первинно встановлено 35 % втрати професійної працездатності за захворюванням - радикулопатія; 25 % втрати професійної працездатності за захворюванням - хронічне обструктивне захворювання легень; 5% втрати професійної працездатності за захворюванням - туговухість, а всього 65% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності (а.с.19-20).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПрАТ «Суха Балка» про стягнення моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, суд першої інстанції керувався вимогами ч.2 ст. 153, ст. 173, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України та виходив з обов`язку відповідачів відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Суд, на підставі медичних документів про лікування позивача у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, правильно визнав, що позивачу була заподіяна моральна шкода, так як він переносить фізичний біль, зазнав порушення свого звичайного способу життя і вимушений витрачати свої сили на організацію свого життя, внаслідок чого переносить моральні страждання.

Зазначений висновок суду першої інстанції є обґрунтованим, відповідає вимогам діючого законодавства, обставинам справи та узгоджується з роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України в п. 13 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 з подальшими змінами та доповненнями.

Доводи апеляційних скарг ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПрАТ «Суха Балка» про те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, про що його було повідомлено під підпис при укладення трудового договору, колегія суддів не бере до уваги, оскільки здійснення відповідачами заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди, за умови доведеності такої шкоди, та не мають враховуватися судом при визначенні розміру моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачі повинен відшкодувати позивачу моральну шкоду, так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Преамбула до Загальної Декларації прав людини закріплює положення про те, що визнання гідності, властивої всім членам людської сім`ї, і рівних та невід`ємних їх прав є основою свободи, справедливості та загального миру. Преамбула до Міжнародного пакту про економічні, соціальні та культурні права проголошує, що всі права людини «випливають із властивої людській особі гідності».

Згідно з Конституцією України - людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а утвердження і забезпечення прав і свобод людини - головним обов`язком держави (ст. 3 Конституції України).

Спростовуються доводи апеляційних скарг ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПрАТ «Суха Балка» про те, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та не враховано відсутність вини підприємства, оскільки факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із професійним захворюванням, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування, переносить фізичні страждання, що позбавляє нормальних життєвих зв`язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Колегія суддів вважає такими, що заслоговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ «Кривбасзалізрудком» про те, що позивач перед працевлаштуванням до структурного підрозділу ПАТ «Кривбасзалізрудком» мав значний стаж роботи у шкідливих умовах праці на інших підприємствах, оскільки дані обставини підтверджуються Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 25 липня 2018 року, яким встановлено порушення законодавства про охорону праці, внаслідок недосконалості робочого місця, окрім підприємств відповідачів, в СФЛЦ ЗАТ «КЗГО», СФЛЦ-2 ЗАТ «КЗГО» та ШБУ ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПрАТ «Суха Балка».

Отже, роботодавці підприємств під час роботи позивача допустили перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Однак, суд першої інстанції при вирішенні спору, не взяв до уваги роботу позивача на інших підприємствах відповідачів.

Згідно роз`яснень, наведених Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, характер отриманого професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню з відповідача ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПрАТ «Суха Балка» на користь позивача, суд першої інстанції не врахував наведені роз`яснення, стаж роботи позивача на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком», який складає 8 років 4 місяців із загального періоду роботи у шкідливих умовах 20 років 2 місяці, та стаж роботи позивача на підприємстві ПрАТ «Суха Балка», який складає 4 року 8 місяців із загального періоду роботи у шкідливих умовах 20 років 2 місяці, у зв`язку з чим завищив розмір стягнутої моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер професійного захворювання, і пов`язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, тривалість роботи позивача на ПАТ «Кривбасзалізрудком» в період з 02 квітня 2010 року по 14 серпня 2018 року, тобто 8 років 4 місяці та на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» в період з 04 липня 2005 року по 31 березня 2010 року, тобто 4 років 8 місяців із загального періоду роботи у шкідливих умовах 20 років 2 місяців, вважає необхідним змінити рішення суду в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Кривбасзалізрудком» та ПрАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 .

Виходячи з цих обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер і тривалість фізичних і моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідки, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПАТ «Кривбасзалізрудком» і зменшити її з 70 000 гривень до 40 000 гривень та в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з ПрАТ «Суха Балка», зменшити її з 65 000 гривень до 25 000 гривень.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні в частині розміру стягнутої моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 367, 374, п. 1 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 квітня 2019 рокузмінити в частині визначеного судом розміру моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 70 000 грн. до 40 000 (сорок тисяч) грн. та стягнутої з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на користь ОСОБА_1 , зменшивши цей розмір з 65 000 грн. до 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: