1Справа № 335/8956/19 2/335/2398/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Рибалко Н.І., розглянувши позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за поставлену теплову енергію, -

В С Т А Н О В И В:

Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення боргу за поставлену теплову енергію.

Позивач пред`явили зазначений позов до суду за місцем мешкання відповідача.

Дослідивши матеріали позовної заяви та доданих до неї письмових доказів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання, якщо інше не передбачено законом.

В той же час, за правилами виключної підсудності, встановленої ст.30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини (ч. 1).

Між тим, визначена позивачем підсудність є помилковою, так як пред`явлена вимога, пов`язана з утриманням нерухомого майна, яке знаходиться на території Олександрівського (Жовтневого) району міста Запоріжжя (вул АДРЕСА_1 будинок № 63), у зв`язку із чим на дану справу поширюються правила виключної підсудності, передбачені ч.1 ст.30 ЦПК України.

Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 27-30 ЦПК).

Пунктом 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 1 березня 2013 року № 3 передбачено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (ч. 1 ст. 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правила виключної підсудності поширюються також на спори щодо майнових прав на незавершені будівництвом об`єкти нерухомості, об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення.

У зв`язку з викладеним та враховуючи положення ст. 30 ЦПК України, даний позов повинен був бути пред`явлений за правилами виключної підсудності, визначеним ч. 1 ст. 30 ЦПК України, тобто за місцезнаходженням майна.

При цьому зазначена постанова Пленуму не дає виключного переліку позовів, які мають пред`являтися за місцезнаходженням майна, а наводить умови і підстави, за якими можна визначити, що спір виник з приводу нерухомого майна.

Поняття "позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно), а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

З поданої до суду позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду з цим позовом з метою врегулювання спору з приводу надання відповідачем послуг за теплову енергію нежитлового приміщення Y напівпідвалу літ.А-3 по АДРЕСА_1 ,тобто спір виник з приводу утримання нерухомого майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. За ч.3 цієї статті передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Зважаючи на вищевикладене, справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» слід передати на розгляд до Жовтневого районного суду міста Запоріжжя, відповідно до вимог п.1. ч.1 ст. 31 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.30, 31 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за поставлену теплову енергію, - передати на розгляд Жовтневому районному суду міста Запоріжжя за підсудністю.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького Апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Н.І. Рибалко