КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 754/4242/19

провадження № 22-ц/824/14960/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБолотова Є.В., Музичко С.Г.,
за участю секретаря судового засідання учасники справи: представник позивача Потапьонок К.В., Штронда А.М. ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року /суддя Саламон О.Б./

у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором від 08.10.2014 року в розмірі 28 951,44 грн., з яких: 14 088, 77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 944,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 062,92 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована складова), 1 354, 83 грн. - штраф (процентна складова). /а.с. 2-4/

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 02.08.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. /а.с. 47-49/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02.08.2019 року та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відповідач, підписавши анкету-заяву, ознайомився із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку щодо умов кредитування та висловив згоду на приєднання до запропонованої банком пропозиції. Відсутність підпису позичальника під умовами та правилами надання банківських послуг не свідчить про те, що він не був з ними ознайомлений. Зазначала, що відповідач не оскаржував кредитний договір та розмір заборгованості по ньому, за весь час розгляду справи заперечень проти позову не подавав. Судом першої інстанції не перевірено належним чином розрахунку заборгованості та не надано оцінки користуванню відповідача кредитними коштами, зокрема, частковій сплаті заборгованості за договором, у тому числі відсотків, пені та комісії, що вказує на визнання відповідачем своїх зобов`язань за угодою та розміру встановлених обов`язкових платежів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 08.10.2014 року ОСОБА_2 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, чим погодився з Правилами надання послуг (виконання робіт), а також Тарифами Банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Крім вказаного, відповідач погодився, що ця заява, разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг. /а.с. 10/

Звертаючись з позовом про стягнення заборгованості, банком вказано на те, що відповідач отримав кредит в розмірі 12 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У порушення умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав і станом на 26.09.2019 року має заборгованість у розмірі 28 951,44 грн., з яких: 14 088, 77 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4 944,92 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 8 062,92 грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф (фіксована складова), 1 354, 83 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 76 ЦПК України, про те, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Досліджуючи матеріали справи, надані позивачем в обґрунтування позовних вимог, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що витяг з умов та правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не доведено, що під час підписання Анкети-заяви ОСОБА_2 був ознайомлений саме з цими Умовами та Правилами надання банківських послуг, не надано доказів, що платіжна картка була видана відповідачу, відсутні дані щодо типу, строку дії картки, докази зарахування кредитних коштів на картку, відкриття рахунку на ім`я відповідача, виписки по рахунку, а наданий розрахунок не є належним та допустимим доказом, оскільки по суті є калькуляцією та не підтверджує факту проведення операцій.

Доводи апеляційної скарги щодо користування кредитними коштами, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з наданої позивачем копії Анкети-Заяви неможливо встановити, який саме вид банківської платіжної карти отримав відповідач після її підписання та у якому розмірі було встановлено на його карті кредитний ліміт, а тому, суд позбавлений можливості перевірити, на якій підставі відповідач отримував кошти, вказані банком у розрахунку заборгованості та на яких умовах і за якими тарифами повинно було здійснюватись обслуговування карткового рахунку відповідача.

Стверджуючи про факт надання відповідачу кредиту та передачі останньому кредитної картки, позивач не надав жодного доказу з приводу того, що така картка взагалі коли-небудь видавалася відповідачу, адже жодний з наданих до суду документів не містить посилання на це. Звернувшись до банку із вищезгаданою заявою-анкетою, відповідач висловив пропозицію на отримання банківської картки. В той же час доказів того, чи було задоволено таку його заяву, чи було видано йому платіжний інструмент (банківську картку), матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи й визнання такого факту відповідачем.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Апеляційний суд також враховує правову позицію, висловлену Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 в аналогічних правовідносинах.

Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із позичальником кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав ані вважати кредитний договір укладеним, ані брати до уваги розрахунок, долучений банком до позовної заяви та не обґрунтовану належними доказами.

Також, колегією суддів не приймаються до уваги і доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не взято до уваги використання кредитних коштів відповідачем, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянтом причин, що об`єктивно не залежали від нього, для подання нових доказів до суду апеляційної інстанції, не вказано, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття нових доказів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі.

Оскільки виписка по рахунку ОСОБА_2 була долучена до апеляційної скарги, в суді першої інстанції не була предметом розгляду, колегією суддів вона не приймається як новий доказ.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 02 серпня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: