Дата документу 13.08.2019 Справа № 332/735/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/735/18
Провадження №22-ц/807/2509/19
Головуючий в 1-й інстанції - Мєркулова Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С. В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарПутій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року, ухвалене в м. Запоріжжі у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, в якому вказала, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_1 з 05.08.1998 року по 21.11.2006 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилися доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . З 2002 року відповідач залишив їх сім`ю, перервав усі зв`язки, ні з нею, ні з дочками не спілкувався, ніякої матеріальної допомоги не надавав. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2002 року стягнуто з ОСОБА_1 на утримання дітей аліменти в розмірі 1/3 частки всіх видів доходу, починаючи з 29.04.2002 року та до повноліття дітей. Згідно розрахунку, виготовленому державним виконавцем, відповідач з жовтня 2010 року та по листопад 2017 року не сплачував аліменти взагалі. Станом на 01.11.2017 року заборгованість по аліментам у відповідача складає 75 496,12 грн. Неустойка по аліментам складає - 206 548,04 грн., вказану суму позивачка просила стягнути за судовим рішенням.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 206 548,04 грн. та судові витрати в розмірі 5 500 грн. за надання правничої допомоги та судовий збір в сумі 1030,30 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що підставою стягнення пені по аліментам є насамперед винна поведінка особи, яка знала про свій обов`язок сплати аліментів, однак свідомо ухилялась від його виконання. Скаржник зазначає, що він тривалий час не знав про те, що з нього стягнуті аліменти, і доказів протилежного позивачем у справі не надано, відповідно відсутні підстави для стягнення пені. Крім того, розмір пені відповідно до діючого законодавства не може перевищувати розміру заборгованості по аліментам, яка на час ухвалення рішення складає 12984,55 грн. Розмір витрат на правову допомогу, стягнутий судом на користь позивачки не підтверджений належними доказами.

Відповідно до відзиву на вказану апеляційну скаргу, ОСОБА_2 зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційних скарг є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.09.1998 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_1 , яке видане 05.09.1998року відділом РАГС Заводської рай адміністрації м. Запоріжжя, актовий запис № 211.

Від шлюбу мають двох дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується відповідно свідоцтвами про народження № НОМЕР_2 , яке видане 15.06.2000 року відділом РАГС Заводської адміністрації Запорізької міської ради , актовий запис № 170 та НОМЕР_3 , яке видане 15.06.2000 року відділом РАГС Заводської адміністрації Запорізької міської ради, актовий запис № 169.

У 2006 році шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_4 , яке видане Заводським відділом РАЦС Запорізького міського управління юстиції 21.11.2006 року, актовий запис № 271.

Із постанови № 380/5 про відкриття виконавчого провадження від 20.02.2004 року встановлено, що державним виконавцем Заводського відділу Державної виконавчої служби Заводського управління юстиції було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-1348 від 29.05.2002 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 по 1/3 частин на утримання доньок - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Із розрахунку заборгованості по аліментам у ОСОБА_1 встановлено, що станом на 12.01.2017 року розмір заборгованості складає 75 496, 12 грн.

За розрахунком позивача пеня по аліментам за період 01.01.2015 року по 01.01.2018 року складає - 206548,04 грн.

Суд першої інстанції вважав, що розрахунок неустойки, який наведений позивачем у позовній заяві є вірним, оскільки він відповідає вимогам закону, а саме ст.196 СК України, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується частково.

Відповідно до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15ц (провадження № 14-37цс18), роз`яснено, що неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Відповідно до висновків викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Розрахунок пені по аліментам проведений позивачем у відповідності до зазначених вимог і складає за період з 01.01.2015 року по 01.01.2018 року - 206548,04 грн.

Оскільки відповідно до вимог ст. 194 СК України, розмір пені не може бути більше 100 % заборгованості по аліментам, враховуючи, що станом на 01.11.2017 року заборгованість відповідача по аліментам складала - 75496,12 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 75496,12 грн.

Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були, в зв`язку з чим рішення підлягає скасування з ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Факт наявності заборгованості по аліментам станом на момент винесення рішення судом першої інстанції у справі у розмірі 12984,55 грн., не може вплинути на визначений розмір пені по аліментам, оскільки за період з 01.01.2015 року по 01.01.2018 року, за який позивачем заявлено вимоги по стягненню пені, заборгованість по аліментам мала місце і не заперечується відповідачем.

Щодо доводів апеляційної скарги з приводу відсутності вини відповідача у виникненні заборгованості по аліментам, то слід зазначити, що у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідач знав про наявність у нього неповнолітніх дітей, був здоровою працездатною особою і повинен був їх матеріально утримувати незалежно від обізнаності про дії державного виконавця чи суду. Жодних доказів існування на протязі багатьох років якихось обставин які перешкоджали батькові матеріально підтримувати двох своїх дітей матеріали справи не містять. Надання можливості дітям користуватися житлом відповідача не є тими обставинами які звільняли батька від обов`язку постійно забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Навпаки то є обов`язком батька забезпечити своїх дітей житлом.

Факт надання позивачці правової допомоги та витрати, які були нею понесені в зв`язку з цим, підтверджені належними та допустимими доказами, а саме договір про надання правової допомоги (т.1а.с.16); додаткова угода про оплату послуг адвоката (т.1 а.с.21); акт прийому-передачі виконаних робіт (т.1 а.с.22); акт прийому передачі виконаних робіт (т.1 а.с.146), а тому були обґрунтовано стягнуті з відповідача.

Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і зміні розміру неустойки по аліментам з 206548,04 грн. до 75496,12 грн., пропорційному зменшенню підлягають і судові витрати у справі, а саме на користь позивачки підлягає стягненню сума судових витрат за надання правничої допомоги у розмірі - 2010,25 грн.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у правах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Таким чином ОСОБА_2 було помилково сплачено суму судового збору в розмірі 1030,30 грн. при поданні апеляційної скарги, і відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір», вона має право на її повернення у встановленому законом порядку.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , з ОСОБА_1 на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 754,96 грн.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з відповідним ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог в частині розміру пені по аліментам, і відповідній зміні судових витрат.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2019 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Заводський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку за прострочення по сплаті аліментів в розмірі 75496,12 та судові витрати в розмірі 2010,25 грн. за надання правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 754,96 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 14 серпня 2019 року.

Судді: С. В. Кухар

О. В. Крилова

О. З. Поляков