Справа № 148/1933/18
Провадження №2/148/13/19
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2019 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд

Вінницької області в складі: головуючого судді Саламахи О.В.

за участю: секретаря Носулько К.П.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

До Тульчинського районного суду Вінницької області звернулася ОСОБА_1 з позовом до Тульчинської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла баба позивача по лінії матері - ОСОБА_2, яка за життя, 30.05.2008, склала заповіт, яким заповіла все своє майно позивачу. Однак, про наявність даного заповіту позивачу нічого не було відомо. Лише у вересні 2018, коли мати позивача ОСОБА_3 приїздила у с. Тиманівку, остання випадково дізналася про наявність даного заповіту та повідомила про це позивача. Однак, даного заповіту позивач не знайшла і у Тиманівській сільській раді отримала його дублікат.

Позивач також, вказує, що вона до складу спадкоємців першої та другої черги не відносилась, про наявність заповіту нічого не знала, а тому не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Позивач вважає, що строк для прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, а тому, просить визначити додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, судові витрати просить залишити за собою.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, Тульчинською міською радою подано до суду заяву, згідно якої міська рада розгляд справи просить здійснювати без участі представника, заперечень щодо задоволення позову не зазначила.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить її НОМЕР_1, виданий 07.02.2018 органом 5119 (а.с. 4).

Відповідно до дублікату заповіту від 30.05.2008, посвідченого секретарем Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 30.05.2008, спадкодавець ОСОБА_2 заповіла все своє майно ОСОБА_1 (а.с. 9).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого 12.12.2017 Малинівським районним у місті Одесі відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та змінила прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1" (а.с. 13).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого виконкомом Тиманівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області, спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Довідка Тульчинської міської ради підтверджує наявність у спадкодавця спадкового майна - земельної ділянки (паю), розташованої на території Тиманівської сільської ради Тульчинського району, площею 1,51 гектарів, та підтверджує, що єдиним спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 Факт прийняття спадщини ОСОБА_1 відсутній (а.с. 14).

Відповідно до листа Тульчинської міської ради № 02-18-151 від 19.12.2018, територіальною громадою с. Тиманівка Тульчинського району розшук спадкоємців після смерті ОСОБА_2, яка до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, не проводився (а.с. 29).

Згідно письмової відповіді Тульчинської державної нотаріальної контори № 876/01-16 від 21.12.2018 на запит суду, після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, спадкова справа не відкривалась (а.с. 30).

Статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або осторюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву при прийняття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1269 ЦК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і вищевказана норма закону зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України, можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви і ці обставини визнані судом поважними.

Відповідно до п. 24 ПП ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини, при цьому суд повинен виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, не переробними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічної правової позиції притримується Верховний Суд у постанові № 198/476/16-ц від 18.01.2018.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Разом з тим, відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6-1320цс17, ВСУ дійшов висновку, що при розгляді таких спорів судам слід дослідити чи вчиняв державний нотаріус після встановлення ним наявності заповіту спадкодавця дії для повідомлення спадкоємця про відкриття спадщини, чи здійснювався виклик спадкоємця за заповітом, в тому числі шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження спадкодавця.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

У вказаній правовій позиції ВСУ, також, наголошує, що державний нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов'язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Державний нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

З досліджених доказів, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 дізналася про наявність заповіту на її ім'я після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивач вважаючи, що не має права на спадщину, оскільки не є спадкоємцем першої чи другої черги, не зверталась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Однак, дізнавшись про наявність заповіту, має намір оформити спадщину. Тиманівською сільською радою, а в даний час - Тульчинською міською радою об'єднаної територіальної громади, як органами місцевого самоврядування, дій щодо повідомлення чи виклику спадкоємців за заповітом після смерті ОСОБА_2, шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, не здійснювалось.

Вказані обставини свідчать про неможливість позивача вчасно звернутися до нотаріуса для оформлення своїх спадкових прав, а саме: на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини.

За викладених обставин, суд вважає поважними причини, з яких позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, і тому, приходить до висновку про можливість визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, та враховуючи прохання позивача, суд залишає за нею судові витрати.

На підставі викладеного і керуючись ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 18, 19, 23, 76-81, 95, 141, 200, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_3, терміном три місяці після набрання даним рішенням законної сили.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя