КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О ВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача - Білич І.М.

суддів - Панченка М.М., Іванченка М.М.

при секретарі - Кемському В.В.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_5

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Бродської Катерини Олександрівни, яка діє і інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Солом`янського районного суду міста Києва Усатової І.А.

по цивільній справі № 760/33009/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

в с т а н о в и л а :

У грудні 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

ОСОБА_1 у червні 2019 року звернулася з зустрічною позовною заявою про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Не погоджуючись з ухвалою суду представник ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просила суд скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вказуючи на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Представник ОСОБА_3 в листопаді 2019 року подала до суду відзив у якому заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги, вказуючи на правомірність висновків суду першої інстанції.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримала подану апеляційну скаргу та просила суд її задовольнити в повному обсязі.

Представник ОСОБА_3 не визнала подану апеляційну скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення осіб що з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що пред`явлений первісний та зустрічний позови дійсно виникають з одних правовідносин, однак вони не є взаємопов`язаними за своїм предметом, при цьому задоволення зустрічного позову не може виключати повністю або частково задоволення первісного.

Вимоги про розірвання шлюбу не взаємопов`язані з вимогами про поділ спільного майна подружжя, а також з огляду на те, що рішення в справі за первісними вимогами не виключає можливість задоволення позову за зустрічними позовними вимогами і, навпаки,то підстав для об`єднання в одне провадження первісних та зустрічних позовних вимог не вбачається.

Відтак недоцільно розглядати в одному провадженні первісний позов і зустрічний позов якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, коли відсутня спільність предмета позову.

Колегія суддів вважає, що висновки суду узгоджуються з діючими нормами ЦПК України та не суперечать матеріалам справи.

Так, за правилами ч. 1 ч. 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Отже, умовами пред`явлення зустрічного позову є: взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним. Тобто такими, що виникають з одних правовідносин; доцільність сумісного розгляду основного й зустрічного позовів. Доцільним є сумісний розгляд, коли це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємовідносини сторін, виключити винесення взаємно суперечливих чи взаємовиключних судових рішень. Недоцільно розглядати первісний та зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників справи.

Кожна із зазначених вище умов для прийняття зустрічного позову носить самостійний характер, і при наявності будь-якої з них зустрічний позов приймається судом для спільного розгляду з первісним позовом

Таким чином, вирішуючи клопотання про прийняття зустрічного позову суд з`ясовує такі питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю чи частково задоволення зустрічного позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги в частині того, що судом обмежено трактування доцільності спільного розгляду первісного позову та зустрічного виключно з огляду на можливість виключення задоволення повністю або частково первісного позову задоволенням зустрічного, є протиправним та необґрунтованим - на думку колегії суддів не ґрунтуються на нормах діючого процесуального законодавства.

Поданий первісний та зустрічні позови дійсно виникають з одних правовідносин, однак вони не взаємопов`язані за своїм предметом і їх спільний розгляд не є доцільним, так як може затягти розгляд справи, істотно розширить предмет доказування. Крім того, задоволення зустрічного позову не може виключати повністю або частково задоволення первісного.

У поданій апеляційній скарзі представник відповідача також зазначав про неврахування судом п.14 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» за яким: у випадку, коли при розірванні шлюбу у судовому порядку встановлено, що подружжя не досягли згоди про те з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок і розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини ( чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування ухвали суду так як роз`яснення Пленуму ВСУ носять рекомендаційний характер.

Скаржник також зазначає про порушення судом вимог ст. 185 ЦПК України, а саме не було постановлено ухвали про повернення зустрічної позовної заяви, чим не тільки порушено загальні засади цивільного судочинства, але фактично ОСОБА_1 позбавлено можливості звернення до суду щодо оскарження такого повернення, тобто порушено визначене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на доступ до правосуддя.

Колегія суддів вважає, що дії суду при розгляді заяви про прийняття зустрічного позову відповідають вимогам визначеним ст. 193 ЦПК України.

Питання щодо можливості оскарження ухвали і є предметом даного апеляційного розгляду.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381 -384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу адвоката Бродської Катерини Олександрівни, яка діє і інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: