Провадження № 2/522/784/19
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 липня 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Грищук В.О.
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю „Вілла Ле Прем`єр" про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач 26.07.2016 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та просив стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 13 419 000 гривень.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.07.2013 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з другої сторони, було укладено договір позики, згідно якого позивач передав відповідачам грошові кошти у розмірі 540 000 доларів США, а позичальники зобов`язалися повернути кошти до 30.06.2016 року. Відповідачі порушили умови договору, адже прострочили повернення коштів, що стало підставою для звернення до суду.
Справа надійшла до провадження судді Погрібрного С.О. та ухвалою від 12.08.2016 року провадження у справі відкрите.
Ухвалою суду від 23.12.2016 року суддею Погрібним С.О. заявлено самовідвід по справі.
Справа надійшла до провадження судді Ільченко Н.А. та ухвалою якої від 28.12.2016 року справа прийнято до провадження.
До суду 07.02.2018 року надійшли письмові пояснення щодо позову від представника ТОВ «Вілла Ле Прем`єр» - Носкіної І.М., згідно яких просить відмовити у задоволенні позову, адже ТОВ «Вілла Ле Прем`єр» має сумніви щодо дійсності боргової розписки, адже позивачем як іноземцем не надано доказів на підтвердження володіння ним суми позики у розмірі 540 000 доларів США.
Ухвалою суду від 13.02.2018 року було залучено до участі у справі третю особу - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вілла Ле Прем`єр».
На підставі розпорядження керівника апарату суду №2318/18 від 24.04.2018 року по справі проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Справа надійшла до провадження судді Загоронюка В.І. та ухвалою якого від 02.05.2018 року була прийнята до розгляду.
На підставі розпорядження керівника апарату суду №859/19 від 07.02.2019 року по справі було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, в результаті якого головуючим обрано суддю Бондаря В.Я.
Ухвалою від 13.02.2019 року справа прийнята до провадження судді Бондаря В.Я. та призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 15.03.2019 року.
У підготовчому засіданні, проведеному 15.03.2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до розгляду по суті на 07.05.2019 року.
У судовому засіданні 07.05.2019 року задоволено заяву представника позивача про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено до 25.06.2019 року.
У судовому засіданні 25.06.2019 року суд протокольно ухвалив відкласти розгляд справи, призначити наступне засідання в режимі відеокноференції з ОУВП №21 за участю ОСОБА_3 , на 05.07.2019 року.
У судовому засіданні 05.07.2019 року ухвалено повідомити ОСОБА_3 про неможливість проведення відеоконференції з СІЗО, розгляд справи відкладено на 25.07.2019 року.
У судовому засіданні 25.07.2019 року представник позивача ОСОБА_4 підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити.
Представник третьої особи - ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення позову повністю.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачів, згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що 21.07.2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 склали розписку, якою підтвердили, що взяли у громадянина Вірменії ОСОБА_1 в борг 540 000 доларів США, підтвердили отримання коштів та зобов`язалися повернути кошти до 30.06.2016 року.
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , ОСОБА_6 є засновниками Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Ле Прем`єр», що підтверджується витягом з Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
ОСОБА_7 має 49,757% частки, а ОСОБА_3 - 0,243% статутного капіталу, який в загальному становить 12 329 858 грн., що підтверджується Статутом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вілла Ле Прем`єр».
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів зробити відповідні правові висновки щодо дійсної природи існуючих між сторонами правовідносин. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та зазначення дати отримання коштів, про що зробив висновок Верховний суд, викладений у Постанові від 05.09.2018 року по справі №367/7135/16-ц.
У розписці від 21.07.2013 року вказано дату отримання коштів та дату їх повернення, а з матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено безпосередньо договір позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно договору позики від 21.07.2013 року грошові кошти мають бути повернені до 30 червня 2016 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, такого само роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
За змістом ст.524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Також частиною 1 ст.533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Суд не приймає до уваги посилання представника третьої особи на не доведеність наявності у позивача коштів, адже факт отримання коштів відповідачами не спростовувався.
Тобто, зважаючи на те, що відповідачі отримали позику та не повернули кошти у встановлені договором строки, позивач вимагає до стягнення кошти в гривнях за курсом на час звернення до суду з позовом, вимоги позивача є обґрунтованими в частині стягнення суми позики з відповідачів та підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) суму боргу у розмірі 13 419 000 (тринадцять мільйонів чотириста дев`ятнадцять тисяч) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 05.08.2019 року.
Суддя В.Я.Бондар