КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 06.08/824/833/2019
УХВАЛА

25 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Мельника Я.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Служба у справах дітей, про визнання недійсним іпотечного договору та припинення договору поруки,

встановив :

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24 жовтня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, однак ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 16 березня 2017 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 року вищевказану ухвалу апеляційного суду скасовано, а справу передано для розгляду до суду апеляційної інстанції.

Проте, у зв`язку із відсутністю належної кількості копій апеляційної скарги, ухвалою Київського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року апеляційну скаргу було залишено без руху.

У подальшому, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до апеляційного суду було подано заяву, в якій просять вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру, посилаючись на те, що під час розгляду касаційної скарги у Верховному Суді право власності на спірну квартиру було зареєстровано за банком у незаконний спосіб, без повідомлення органів опіки та піклування та за наявності заборони відчуження у державному реєстрі, тому невжиття таких заходів на їх думку може призвести до порушення їхніх прав, зокрема прав трьох малолітніх дітей, які проживають у спірній квартирі.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та матеріали справи, вважаю необхідним відмовити у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9 вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою.

З огляду на вищевикладене можна зробити висновок, що накладення арешту на майно, як спосіб забезпечення позовних вимог, може бути застосовано судом не тільки у випадку існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а й за наявності самої реальної ймовірності такого відчуження.

Разом з тим, звернувшись до суду із відповідною заявою, позивачі не надали належних, достатніх і допустимих письмових доказів на підтвердження того, що банком були вчинені дії щодо реєстрації речових прав на спірну квартиру, а доводи, покладені в основу заяви, ґрунтуються лише на одних припущеннях, при цьому ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2017 року вже накладено арешт на цю квартиру. За таких обставин відсутні передбачені законом підстави для повторного вжиття таких заходів забезпечення позову.

Крім того, апеляційна скарга на даний час ще не прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки залишена без руху через наявні недоліки, через що вирішення питання про застосування заходів забезпечення позову до моменту прийняття апеляційної скарги до розгляду судом призведе до порушення передбаченого законом порядку перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції, разом з тим, сторони не позбавлені можливості в будь-який час повторно заявити клопотання про вжиття заходів забезпечення позову за наявності обґрунтованих підстав для цього.

Керуючись ст.ст.149, 150, 151 ЦПК України, суд,-

ухвалив :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду Я.С. Мельник