КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції - Арапіна Н.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради, Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації, директора Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради Фіданян Олени Григорівни за участю третьої особи: Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва про визнання наказів незаконними, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, відповідно до якого, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 25 вересня 2018 року та 16 жовтня 2018 року просила: визнати незаконним пункт 2 наказу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 02 липня 2018 року № 328к «Про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року №803к»; визнати незаконним наказ Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09 липня 2018 року № 484к «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновити ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва від 09 липня 2018 року; стягнути з Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 04 жовтня 2018 року в розмірі 152 687,79 грн. з урахуванням утриманих податків та обов`язкових платежів; стягнути з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 152 687,79 грн. моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та невиконанням судових рішень про негайне поновлення на посаді; покласти на ОСОБА_3 , директора Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) обов`язок покрити управлінню освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації шкоду, заподіяну установі у зв`язку із оплатою ОСОБА_1 , директору Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва, часу вимушеного прогулу в розмірі 152 687,79 грн, а також вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 08 липня 2015 року наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 595к її було призначено на посаду директора Печерської гімназії № 75 на умовах контракту з 08 липня 2015 року по 08 липня 2016 року.

07 липня 2016 року наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 468 к «Про переукладення контракту з директором Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва ОСОБА_1» переукладено контракт з позивачем як директором Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року.

30 січня 2017 року наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 31к її звільнено з займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 30 січня 2017 року за власним бажанням.

Позивач також зазначає, що 23 серпня 2017 року рішенням Дніпровського районного суду м. Києва у справі № 755/3353/17 її позов до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради задоволено частково. Визнано формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , викладені в наказі Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 31к від 30 січня 2017 року неправильними; змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , вказавши, що « Звільнити ОСОБА_1 з займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, 30 січня 2017 року за власним бажання відповідно до ч. 3 ст. 38 КЗпП України». В решті позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15 листопада 2017 року та додатковим рішення Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково: визнано незаконним наказ №31к від 30 січня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 й поновлено останню на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва з 31 січня 2017 року; стягнуто з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) судовий збір в дохід держави в розмірі 1600 грн.; в решті позовних вимог відмовлено; допущено негайне виконання рішення Апеляційного суду міста Києва від 15 листопад 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі.

В подальшому, а саме 17 листопада 2017 року наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 803 к «Про скасування наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 30 січня 2017 року № 31 к «Про звільнення ОСОБА_1 » скасовано наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 30 січня 2017 року № 31 к «Про звільнення ОСОБА_1 » й вказано, що позивача було поновлено на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва.

Проте, цього ж дня - 17 листопада 2017 року наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 804 к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено з займаної посади позивача, директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, у зв`язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору та контракту, тобто змінено формулювання підстав звільнення.

Не погоджуючись із вказаним наказом вона подала новий позов до суду і рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року її позов задоволено частково та визнано незаконним наказ №804к від 17 листопада 2017 року в частині її звільнення та поновлено на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва з 30 січня 2017 року .

02 липня 2018 року на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року директором Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради видано наказ № 328к «Про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803к» скасовано наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 листопада 2017 року № 804к «Про звільнення ОСОБА_1 » та викладено п. 2 наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 к «Про скасування наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 30 січня 2017 року № 31к «Про звільнення ОСОБА_1 » у наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 31 січня 2017 року на строк дії контракту, укладеного 07 липня 2016 року».

09 липня 2018 року наказом Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради № 484к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено позивача із займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту).

Позивач, вважаючи зазначені дії відповідача такими, що суперечать нормам законодавства про працю, просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано пункт 2 наказу № 328к від 02 липня 2018 року Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради «Про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803к» незаконним.

Визнано наказ № 484 к від 09 липня 2018 року Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради «Про звільнення ОСОБА_1 » незаконним.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 09 липня 2018 року.

Стягнуто з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2017 року по 04 жовтня 2018 року у розмірі 186 315 грн. 88 коп.

Стягнуто з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради, на користь ОСОБА_1 , на відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі. Вирішено питання розподілу судового збору.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції Департамент освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, надано неправильної правової оцінки правовідносинам, що склалися між сторонами, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Так, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження, також було неправомірно задоволено клопотання ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог та залучення ОСОБА_3 в якості третьої особи, а згодом і зміну статусу на відповідача, оскільки вказані клопотання були подані після пропуску позивачем строку на зміну позовних вимог. Також апелянт вказує, що під час судового засідання, що відбулось 24 жовтня 2018 року, судом задоволено заяву позивача про заміну неналежного відповідача на управління освіти та іноваційного розвитку Печерської районної в м.Києві державної адміністрації, проте розгляд справи не розпочато із самого початку із наданням учасникам справи строку для підготовки відзивів, чим, зокрема, порушено права Департаменту в частині надання відзиву новому відповідачу.

Окрім того, в апеляційній скарзі також зазначається, що Департаментом, як стороною, неодноразово наголошувалось про зміну законодавства в частині строковості трудових відносин з керівником комунального закладу середньої освіти, тобто на час розгляду справи позовні вимоги в частині поновлення на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва ОСОБА_1 безстроково не відповідали вимогам закону.

Враховуючи вищевикладене, керівник Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради ОСОБА_3 просила задовольнити апеляційну скаргу та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення не було взято до уваги той факт, що протягом трьох років Департамент тричі незаконно звільняв позивача з посади директора гімназії, чим позбавляв її права на працю та гідні умови життя.

В апеляційній скарзі зазначається, що судом було визначено моральну шкоду заподіяну позивачу лише при звільненні, проте не було враховано при визначенні розміру такої моральної шкоди невиконання відповідачем судових рішень, не надано правової оцінки скаргам позивача до органів влади та місцевого самоврядування, медичні довідки про стан здоров`я ОСОБА_1 під час перебування у вимушеному прогулі.

Також апелянтом наголошується, що відповідно до наданих суду управлінням освіти та інноваційного розвитку розшифровок заробітної плати ОСОБА_1 в гімназії встановлено шестиденний робочий тиждень.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу та скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року та ухвалити нове судове рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а саме: стягнути з управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в м. Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 09 липня 2019 року в розмірі 702 144,60 грн., з урахуванням утриманих податків та обов`язкових платежів; скасувати рішення в частині стягнення з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 5 000,00 грн. моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та невиконанням судових рішень про негайне поновлення на посаді, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 702114,60 грн. моральної шкоди, завданої незаконним звільненням та невиконанням судових рішень про негайне поновлення на посаді. Судові витрати покласти на Департамент освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації).

На адресу суду надійшов відзив від представника Департамент освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) - Мордалевича І.І. на апеляційну скаргу позивача, відповідно до якого вважає вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 702 114,60 грн. безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, адже позивачем неодноразово та після закінчення підготовчого засідання у справі подавались заяви про збільшення позовних вимог. Також вказує, що на стадії апеляційного розгляду взагалі не передбачено збільшення чи зміна позовних вимог. Вважає заявлені позовні вимоги безпідставними та незаконними, а тому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

При апеляційному розгляді справи представники Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради Мордалевич І.І. та Лєндел Л . П. підтримали доводи, викладені в апеляційній скарзі поданій Департаментом та просили дану апеляційну скаргу задовольнити, посилаючись на те, що судом першої інстанції не правильно застосовано норми матеріального права, що врегульовують правовідносини в сфері працевлаштування позивачки на підставі контракту, як обов`язкової форми працевлаштування керівника закладу освіти. Не правильно судом зроблено висновок про безстроковість вказаного трудового договору, оскільки у контракті сторонами вказаний термін дії до 8 липня 2017 року, і наказ департаменту видавався саме на відповідний строк. Тому наказ про звільнення позивачки 09 липня 2018 року за закінчення строку контракту є законним та обґрунтованим. Законним та обґрунтованим є і пункт 2 наказу Департаменту №328к від 02 липня 2018 року щодо зміни формулювання підстав та дати поновлення позивачки на посаді на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року. Вважають, що рішення суду першої інстанції про визнання незаконним вказаного пункту наказу, фактично суперечить обставинам поновлення позивачка на посаді на виконання рішення суду. Також заперечували щодо доводів викладених в поданій позивачкою апеляційній скарзі та вважають її такою, що не підлягає задоволенню з підстав викладених у відзиві.

Представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі Департаменту, та вважав їх незаконними та необґрунтованими, оскільки вважає, що факт безстроковості укладеного 7 липня 2016 року контракту між ОСОБА_1 та Департаментом щодо виконання обов`язків директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва встановлено висновками апеляційного суду викладених в рішенні Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у справі № 755/3353/17, що на його думку є обов`язковим для судів при розгляді вказаної справи.

Разом з тим вважає, що ухвалене у справі рішення суду першої інстанції в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не відповідає обставинам справи та нормам законодавства, оскільки зазначені розрахунки судом зроблені з порушенням норм матеріального права. Зокрема, суд неправильно вирахував середньоденну заробітну плату позивачки без врахування нарахованої у листопаді 2016 року премії в розмірі 10000 грн, що призвело не вірної суми стягнення заробітної плати. Також вважає, що суд, стягуючи 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди не врахував неправомірність дій відповідача щодо несвоєчасного виконання рішень судів в частині поновлення позивачки на роботі, та неодноразове безпідставне звільнення позивачки, що спричинило їй моральні страждання. З врахуванням викладеного просив, апеляційну скаргу Департаменту відхилити, а апеляційну скаргу позивачки задовольнити та збільшити розмір морального відшкодування.

Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, що з`явилися на розгляд справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга подана Департаментом освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради підлягає задоволенню, а апеляційна скарга позивача у справі ОСОБА_1 , подана представником ОСОБА_2 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, суд першої інстанції при розгляді вказаної цивільної справи встановив, що наказом від 08 липня 2015 року № 595к ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва на умовах контракту з 08 липня 2015 року по 08 липня 2016 року (т.1, а.с.12).

Того ж дня між Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_1 було укладено контракт строком на один рік (т.1, а.с.44-47).

За спливом строку дії даного контракту з ОСОБА_1 було переукладено контракт на новий строк з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року (т.1, а.с.40-43).

29 грудня 2016 року ОСОБА_1 було подано заяву про звільнення, в якій вона просила її звільнити відповідно до ст.38 КЗпП України в зв`язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору та контракту (т.2, а.с.50-52).

03 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про надання відпустки за фактично відпрацьований час з 05 січня 2017 року з наступним звільненням .

Наказом від 30 січня 2017 року № 31к ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 30 січня 2017 року за власним бажанням (т.1, а.с.14).

Не погоджуючись із підставою звільнення ОСОБА_1 подала позов до суду про поновлення на роботі. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 23 серпня 2017 року у цивільній справі № 755/3353/17 позов ОСОБА_1 до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано формулювання причин звільнення, викладених в наказі Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 31к від 30 січня 2017 року неправильними.

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_1 , вказавши наступне: «Звільнити ОСОБА_1 з займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, 30 січня 2017 року за власним бажання відповідно до ч.3 ст. 38 КЗпП України».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 23 серпня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. (а.с.18-21 т.1)

Визнано незаконним наказ від 30 січня 2017 року №31к про звільнення ОСОБА_1 .

Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району міста Києва з 31 січня 2017 року.

Стягнуто з Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) судовий збір в дохід держави в розмірі 1600 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року допущене негайне виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі (а.с.22 т.1).

16 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) із заявою про поновлення на роботі на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року .

Наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 листопада 2017 року № 803к скасовано наказ від 30 січня 2017 року № 31к «Про звільнення ОСОБА_1 » та поновлено останню на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва (т.1, а.с.15).

Наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 листопада 2017 року № 804к ОСОБА_1 звільнено із займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 30 січня 2017 року за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору та контракту відповідно п. 3 ст. 38 КЗпП України (т.1,а.с.16).

Також із матеріалів справи вбачається, що 02 липня 2018 року наказом Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради № 328 к «Про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 к» скасовано наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 17 листопада 2017 року № 804 к «Про звільнення ОСОБА_1 ». Викладено п. 2 наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 к «Про скасування наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 30 січня 2017 року № 31 к «Про звільнення ОСОБА_1 » у такій редакції: «Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 31 січня 2017 року на строк дії контракту, укладеного 07 липня 2016 року» (а.с. 11, том 1).

09 липня 2018 року наказом Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради № 484 к «Про звільнення ОСОБА_1 » звільнено з займаної посади ОСОБА_1 , директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва, 09 липня 2018 року у зв`язку із закінченням строку дії трудового договору (контракту) (а.с. 10, том 1).

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що резолютивна частина рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2017 року у справі № 755/3353/17 про поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва не міститься припису щодо поновлення останньої на строк дії контракту, укладеного 07 липня 2016 року, а крім того, а рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року встановлено, що трудовий договір (контракт), укладений з позивачем 07 липня 2017 року, є таким, що укладений на невизначений строк, тому суд прийшов висновку про незаконність наказу №484к від 09 липня 2018 року про звільнення позивача із займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва та незаконність п. 2 наказу № 328 к від 02 липня 2018 року Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради «Про внесення змін до наказу Департаменту освіти і науки, молоді та спорту від 17 листопада 2017 року № 803 к». Виходячи із вказаних висновків суд стягнув із відповідача - управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31 січня 2017 року по 04 жовтня 2018 року у розмірі 186 315, 88 грн. без врахування прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, та з Департаментуосвіти і науки виконавчого органу Київської міської ради на користь позивачки 5000 грн. на відшкодування спричиненої моральної шкоди за незаконне звільнення.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення суду першої інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між позивачем та відповідачами виник трудовий спір, пов`язаний з прийняттям на роботу, виконання обов`язків та подальшим звільнення позивачки ОСОБА_1 з посади керівника навчального закладу освіти, що перебуває у комунальній власності - директора Печерської гімназії №75 Печерського району м. Києва.

Так, відповідно до п.1.1 Статуту гімназії, Печерська гімназії №75 Печерського району м. Києва створена відповідно до рішення Печерської районної у м. Києві ради від 31 березня 2009 року №15 шляхом реорганізації із спеціалізованої школи №75 м. Києва з поглибленим вивченням української мови. Навчальний заклад заснований на комунальній власності територіальної громади м.Києва (п.1.2 Статуту).

Разом з тим, відповідно до п.1.6 Статуту гімназії загальноосвітній навчальний заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України "Про освіту", "Про загальну середню освіту", іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, Кабінету Міністрів України, наказами МОН, департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради , управління освіти Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, інших органів виконавчої влади, розпорядженнями Печерської районної у місті Києві державної адміністрації та власним Статутом.

Заклад є юридичною особою, має рахунки в установах банків, самостійний баланс, штамп, печатку (п.1.5 Статуту).

Відповідно до частин першої, четвертої статті 20 Закону України "Про освіту" навчальний заклад очолює його керівник (завідуючий, директор, ректор, президент тощо). Керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері освіти, відповідними обласними, міськими, районними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 9 Закону України "Про загальну середню освіту"гімназія - заклад середньої освіти II ступеня (або структурний підрозділ іншого закладу освіти), що забезпечує базову середню освіту.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальну середню освіту" трудові відносини в системі загальної середньої освіти регулюються законодавством України про працю, Законом України "Про освіту", цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

У силу положень частини другої статті 26 зазначеного Закону призначення на посаду та звільнення з посади керівника державного та комунального загальноосвітнього навчального закладу здійснює відповідний орган управління освітою.

Згідно із частиною третьою статті 54 Закону України "Про освіту" (в редакції, чинній на час укладення контракту, - згідно із Законом України від 23 березня 1996 року № 100/96-ВР) педагогічні та науково-педагогічні працівники приймаються на роботу шляхом укладення трудового договору, в тому числі за контрактом. Прийняття на роботу науково-педагогічних працівників здійснюється на основі конкурсного відбору.

Так, відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки та відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно з положеннями пункту 6 статті 36 КЗпП України визначені підстави припинення трудового договору. Пунктом 8 цієї ж статті визначено, що підставою припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 55 ГК України господарські організації - це юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку.

Пунктом 93 «Положення про загальноосвітній навчальний заклад» затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 778 від 27 серпня 2010 року ( який був чинний на час прийняття позивача на роботу у липні 2015 року) передбачено, що керівник державного та комунального закладу і його заступники призначаються на посаду та звільняються з посади відповідним органом управління освітою згідно із законодавством.

Разом з тим, нормами частин першої, четвертої статті 65 ГК України передбачено, що управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна й участі в управлінні трудового колективу.

У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін.

З аналізу вказаних норм вбачається, що на загальноосвітні навчальні заклади поширюються права та обов`язки юридичних осіб, а керівники навчальних закладів, що є комунальною власністю, призначаються органом виконавчої влади, відповідними органами управління освітою за попереднім погодженням з місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 лютого 2016 року № 6-1451цс15, а також підтримана Касаційним Цивільним Судом у складі Верховного Суду при розгляді 17 жовтня 2018 року справи № 714/849/16-ц, та при розгляді 16 вересня 2019 року справи № 161/9532/16-ц.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до контракту від 07 липня 2016 року, укладеного з Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_1 була призначена на посаду директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м.Києва на термін з 08 липня 2015 року до 08 липня 2016 року (п.5.1 Контракту). Про що Департаментом освіти та науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради був виданий наказ №595к від 08 липня 2015 року (а.с.12 т.1).

Відповідно до умов підпункту "4.4" розділу IV контракт припиняється у разі закінчення терміну його дії. (а.с.46 т.1)

Зі змісту пунктів 4.4 та 4.7 зазначеного контракту встановлено, що сторонами обумовлено випадки припинення дії контракту, зокрема у разі закінчення терміну його дії, а також те, що протягом двох останніх місяців строку дії контракту сторони можуть укласти угоду про продовження дії контракту на новий строк. Якщо така угода до дня закінчення дії контракту не буде укладена, контракт вважається припиненим.

З матеріалів справи вбачається, що 07 липня 2016 року між Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) та ОСОБА_1 був укладений контракт на новий термін щодо виконання останньою обов`язків директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м.Києва з 08 липня 2016 року до 08 липня 2017 року. (а.с.40-43 т.1)

На виконання умов вказаного контракту Департаментом освіти та науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради був виданий наказ №468к від 07 липня 2016 року (а.с.13 т.1).

Також із матеріалів справи вбачається, що 29 грудня 2016 року позивачка у справі ОСОБА_1 подала до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) заяву про звільнення та дострокове розірвання контракту від 07 липня 2016 року укладеного між нею та Департаментом освіти та науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради у зв`язку з невиконанням роботодавцем та уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного договору та контракту відповідно до вимог ст. 38 КЗпП України (а.с.50-52 т.2).

Наказом Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №31к від 30 січня 2017 року ОСОБА_1 було звільнено з займаної посади директора Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва з 30 січня 2017 року за власним бажанням відповідно до пункту 8 статі 36 КЗпП України та п.4.6.1. Контракту з директором Печерської гімназії № 75 Печерського району м. Києва від 07 липня 2016 року .

У зв`язку із неправильним зазначенням причини та підстав звільнення між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем - Департаментом освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) існували судові спори.

Так, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року у справі №755/19223/17 позов ОСОБА_1 задоволено частково . Визнано незаконним наказ Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про звільнення ОСОБА_1 » від 17 листопада 2017 року № 804к. та поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Печерської гімназії № 75 Печерського району міста Києва з 30 січня 2017 року. Поновляючи позивачку на роботі суд посилався на укладений між сторонами 07 липня 2016 року контракт.

Перевіряючи доводи апелянта -Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) колегія суддів погоджується із тим, що між сторонами у справі діяв строковий трудовий договір, термін дії та умови його припинення сторонами були погодженні, а тому висновок суду першої інстанції у цій справі про безстроковість дії контракту є необґрунтованим.

Доходячи до вказаного висновку суд апеляційної інстанції, виходить з досліджених обставин справи та враховує, що укладений за згодою сторін контракт ОСОБА_1 підписала без зауважень та заперечень, протягом його дії працювала, виконувала посадові обов`язки, отримувала заробітну плату. Умови контракту та порядок його укладення протягом часу його дії нею не оспорювались. В подальшому вона ж зверталася до Департаменту у 2016 році та продовжувала дію контракту, уклавши я його знову на визначений строк з 08 липня 2016 року по 08 липня 2017 року.

Окрім того, подаючи 29 грудня 2016 року заяву про звільнення ОСОБА_1 також в ній зазначала про дострокове розірвання контракту.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що між сторонами у справі існували трудові відносини, які врегульовувалася саме строковим контрактом, що, враховуючи займану позивачкою посаду узгоджувалося із чинним Законодавством України, зокрема частиною третьої статті 21 КЗпП України, частини третьої статті 54 Закону України "Про освіту" з урахуванням змісту постанови Кабінету Міністрів України від 14 червня 2000 року № 963 проте, що у спірних правовідносинах роботодавець був управі застосувати з позивачем контрактну форму трудового договору, в якому визначити таку умову як строк його дії.

Підставами припинення трудового договору, зокрема, є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України).

Припинення трудового договору після закінчення строку не вимагає окремої заяви або якогось волевиявлення працівника. Свою волю на укладення строкового трудового договору він уже виявив, коли особисто складав та підписував заяву про прийняття на роботу за строковим трудовим договором. У цей же час він виявив і волю на припинення такого трудового договору після закінчення строку, на який він був укладений. Власник також не зобов`язаний попереджати або в інший спосіб інформувати працівника про майбутнє звільнення за пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП України.

З врахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість та законність дій Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) при видачі наказу №328к від 02 липня 2018 року при поновленні ОСОБА_1 на роботі на виконання рішення Апеляційного суду м.Києва від 15 листопада 2017 року у справі №755/3353/17 та при звільненні останньої відповідно до наказу №484к від 09 липня 2018 року за закінченням дії контракту.

При цьому, колегією суддів береться до уваги і ті обставини, що хоч контракт і був укладений 07 липня 2016 року строком з 08 липня 2016 року до 08 липня 2017 року, однак з врахуванням судових спорів між роботодавцем та робітником він не був припиненим у липні 2017 року та фактично продовжений на той же термін до 08 липня 2018 року.

Посилання представника позивача на те, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у справі №755/3353/17 був зроблений правовий висновок щодо безстроковості вказаного трудового договору, колегією суддів не приймається з обставин, викладених вище та з врахуванням положень ч.7 ст.82 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що позивачка у справі в період з 31 січня 2017 року по 08 липня 2018 року, не дивлячись на ухвалені у справі судові рішення Апеляційного суду м. Києва від 15 листопада 2017 року у справі №755/3353/17 та рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2018 року у справі №755/19223/17, залишеного без змін постановою Київського апеляційного суду 19 вересня 2018 року, не була фактично допущена до виконання посадових обов`язків, тому апеляційний суд з врахуванням положення ст. 233, та ч.2 ст. 235 КЗпП України вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги про стягнення з відповідача у справі - Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юр. адр.01021 м. Київ, вул. Інститутська, 24/7, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 09 липня 2018 року в сумі 153877,34 грн. без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати.

Визначаючи вказану суму заробітної плати суд виходить із того, що середньоденний заробіток позивачки згідно довідки відповідача становить 357,0241 грн. (а.с. 204 т.2, а.с.144 т.4 ), а термін затримки, з врахуванням 6-ти денного робочого тижня, становить 431 день з 31 січня 2017 року по 09 липня 2018 року.

З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивачки в частині стягнення більшого розміру заробітної плати є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Необґрунтованими на думку колегії суддів є позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення із відповідача на її користь коштів на відшкодування моральної шкоди.

Так, звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 мотивувала заподіяння їй моральних збитків незаконними звільнення та не виконанням рішень судів у раніше розглянутих справах (а.с.7 т.1).

Разом з тим, колегія суддів враховує, що відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін.

У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк (висновок Верховного Суду України, викладений в постанові від 06 квітня 2016 року у справі № 6-409цс16).

Відповідно до статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

Поважними причинами пропущення строку звернення до суду за вирішенням трудового спору визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами щодо неможливості такого звернення.

Апеляційний суд, вирішуючи вказану вимогу позивачки вважає, що обставини незаконного звільнення позивачки із займаної посади були предметом розгляду судів у справах №755/3353/17 , №755/19223/17, рішенням яких були встановлені обставини порушення прав позивачки при звільненні, однак позивачка зазначених вимог до Департаменту освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) не заявила, хоч і мала таку можливість.

При розгляді вказаної справи колегія суддів не встановила порушень прав позивачки при ухвалення наказів №328к від 02 липня 2018 року та №484к від 09 липня 2018 року, а тому підстав для покладення на відповідача зазначеного обов`язку суд не знаходить.

Необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, на думку колегії суддів є вимога позивачки ОСОБА_1 про покладення на ОСОБА_3 по відшкодуванню на користь Печерської районної у м. Києві державної адміністрації шкоди у розмірі стягнутого на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи із наступного.

Частиною 1 статті 13 ЦК України визначено, що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Так, відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частиною 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

З аналізу вказаних вище норм матеріального права та процесуального законодавства вбачається, що за захистом порушених прав може звернутися юридична особа особисто або уповноважити відповідного представника.

Звертаючись до суду із вказаним позовом та, заявляючи позовні вимоги про покладення на ОСОБА_3 обов`язку покрити шкоду, заподіяну установі оплатою вимушеного прогулу позивачці, ОСОБА_1 не надала відповідних повноважень на вказане звернення в інтересах Печерської районної у місті Києві державної адміністрації, тому вказана вимога не може бути задоволена судом.

Відповідно до п. 2 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року підлягає скасування з одночасним ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від сплати судових витрат на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач у справі - Департамент освіти і науки, молоді та спорту виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) при подачі апеляційної скарги сплатив у дохід держави лише частково суму судового збору в розмірі 3010,50 грн., тому різниця в сумі 836,42 грн. повинна бути стягнута в дохід держави.

Визначаючи вказаний розмір доплати суд враховує, що обґрунтованою судом визнана лише однак вимога позивача щодо стягнення середнього заробітку в сумі 153877,34 грн., тому, з врахуванням вказаної суми розмір судового збору за подачу позову до суду першої інстанції та при подані апеляційної скарги повинен складати 3846,92 грн. ( із яких 1538,77 грн. при подачі позову до суду першої інстанції та 2308,15 при апеляційному оскарженні.) .

Керуючись ст. 21, 233, 235 КЗпП України, ст. 9, 26 Закону України "Про загальну середню освіту", ст. 20, 54 Закону України «Про освіту», ст. 141, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Департаменту освіти і науки виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юр. адр.01021 м. Київ, вул. Інститутська, 24/7, ) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 січня 2017 року по 09 липня 2018 року в сумі 153877,34 грн. без врахування податків та обов`язкових платежів, що підлягають відрахуванню із заробітної плати.

В задоволенні решти частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Управління освіти та інноваційного розвитку Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (юр. адр.01021 м. Київ, вул. Інститутська, 24/7, ) в дохід держави судовий збір в розмірі 836,42 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 листопада 2019 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв