Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1072/19
Провадження №: 2/332/936/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2019 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді - Марченко Н.В.,

при секретарі - Безбородько І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації гаражного колективу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтуванні вимог посилається на те, що є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, зокрема має право на звільнення від орендної плати за нежилі приміщення, а саме гараж АДРЕСА_1 Громадської організації гаражного колективу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» (ГК ВАТ ДСС). Крім того, просить суд визнати протиправними дії Громадської організації ГК ВАТ ДСС щодо незастосування до нього пільг, передбачених п. 24 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та щодо його зобов`язання сплатити кошти за користування вищезазначеним гаражем за період з 2017 по 2019 рік включно та зобов`язати відповідача провернути сплачені кошти позивачеві.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Заяви та клопотання сторонами не надавалися.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила наступне. Позивач ОСОБА_1 є інвалідом другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданому 11 листопада 2014 року. З 2005 року є членом Громадської організації ГК ВАТ ДСС та має гараж АДРЕСА_1, що підтверджується ордером та технічним паспортом від 27.11.2009 року. У власності позивача перебуває легковий автомобіль ВАЗ 2109 з установленими розпізнавальними знаками «Водій з інвалідністю» на передньому та задньому склі даного автомобіля.

Відповідно до п.24 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги, серед яких звільнення від орендної плати за нежилі приміщення, що орендуються такими особами під гаражі для спеціальних засобів пересування (автомобілів, мотоколясок, велоколясок тощо) та безоплатне надання для цих засобів гаражів-стоянок незалежно від їх форми власності.

05.12.2014 року ОСОБА_1 звертався до голови правління ГК ВАТ ДСС із заявою про звільнення від плати за гараж на підставі п.24 ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та до 2017 року плату за гараж з нього не вимагали. У 2018 році голова правління підняв питання про сплату ОСОБА_1 членських внесків за гараж за 2017 рік. 05.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління ГК ВАТ ДСС із заявою про ненарахування плати за гараж у зв`язку із тим, що він має відповідні пільги. На початку 2019 року позивачу запропонували сплатити борг за гараж АДРЕСА_1 ГК ВАТ ДСС, тому 04.02.2019 року він повторно звернувся до голови правління ГК ВАТ ДСС з відповідною заявою та долучив документи, які підтверджують його право на пільгу, а саме звільнення від плати за нежиле приміщення - гараж. У лютому 2019 року він отримав відповідь, в якій зазначено, що інваліди війни мають право на безоплатне користування гаражем лише для розміщення спеціальних автотранспортних засобів, якими вони користуються у зв`язку з медичними показниками. На стандартні, універсальні транспортні засоби зазначена норма, не розповсюджується.

З вищевказаною відповіддю голови правління ГК ВАТ ДСС представник позивача та позивач не згодні, вважають, що викладене тлумачення закону порушує законні права ОСОБА_1 , передбачені п.24 ст.13 ЗУ «Про статус війни, гарантії їх соціального захисту» та просять задовольнити позов у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 підтримує позицію свого представника, просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача пояснив суду, що між Громадською організацією ГК ВАТ ДСС та ОСОБА_1 не укладено жодного договору оренди. Позивач володіє гаражем АДРЕСА_1 , на підставі ордеру та є членом Громадської організації ГК ВАТ ДСС, відповідно до статуту якої - її члени зобов`язані повністю та своєчасно сплачувати членські внески відповідно до положень статуту та рішень правління. Оскільки позивач сплачує не орендну плату, а членські внески , представник відповідача вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши інші письмові докази, доходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус інваліда другої групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 , виданим 11 листопада 2014 року (а.с.3).

З 2005 року позивач є членом Громадської організації ГК ВАТ ДСС та в його володінні перебуває гараж АДРЕСА_1, що підтверджується ордером та технічним паспортом від 27.11.2009 року (а.с.4-9). Також, ОСОБА_1 є власником легкового автомобіля ВАЗ 2109, д.н.з. НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 20.12.2014 року (а.с.10) та посвідченням водія НОМЕР_5 (а.с.11). На передньому та задньому склі зазначеного автомобіля відповідно до п.п. «г» п. 30.3 ПДР України установлені розпізнавальні знаки «Водій з інвалідністю», що підтверджується фотознімками (а.с.17).

Згідно з п.24 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» особам з інвалідністю внаслідок війни та прирівняним до них особам надаються пільги, серед яких звільнення від орендної плати за нежилі приміщення, що орендуються такими особами під гаражі для спеціальних засобів пересування (автомобілів, мотоколясок, велоколясок тощо) та безоплатне надання для цих засобів гаражів-стоянок незалежно від їх форми власності.

05.12.2014 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління ГК ВАТ ДСС із заявою про звільнення від плати за гараж відповідно до вищезазначеної вимоги закону (а.с.12). Згідно з записами у ордері на гараж АДРЕСА_1 позивач сплачував членські внески з 2005 по 2013 рік включно (а.с.3). Записи про оплату таких внесків за період 2014-2019 роки відсутні.

Відповідно до показів ОСОБА_1 , у 2018 році громадська організація ГК ВАТ ДСС почала вимагати від нього сплату членських внесків за гараж з 2017 року. 18.05.2018 року позивачем було зроблено запит до ГТУЮ у Запорізькій області та 23.05.2018 року отримано відповідь, у якій зазначалося, що Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» є чинним (а.с.13). У зв`язку із зазначеним ОСОБА_1 ще двічі (05.07.2018 року та 04.02.2019 року) звертався з заявами до голови правління ГК ВАТ ДСС про звільнення від плати за гараж відповідно до п.24 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (а.с.14-15).

У лютому 2019 року позивачем отримана відповідь від голови правління ГО ГК ВАТ ДСС ОСОБА_3 , зі змісту якої випливає, що йому відмовлено у звільненні від сплати за гараж у зв`язку з тим, що на думку ОСОБА_3 , інваліди війни мають право на безоплатне користування гаражем лише для розміщення офіційно зареєстрованих спеціальних автотранспортних засобів, якими вони користуються у зв`язку з медичними показниками; на стандартні, універсальні транспортні засоби зазначена норма не розповсюджується. Крім того, в даному листі зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 перед організацією виникла через невнесення ним членських внесків, між ним та ГО ГК ВАТ ДСС не укладалися будь-які договори оренди, найму чи позички (а.с.16).

Крім того, ОСОБА_1 11.03.2019 року сплатив заборгованість за членськими внесками перед ГО ГК ВАТ ДСС за 2017, 2018 та 2019 роки, що підтверджується копією квитанції №2712 до прибуткового касового ордеру на суму 2075,00 грн. (а.с 10).

Дослідивши надані письмові докази та враховуючи положення ст.7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд приходить до висновку, що позивач дійсно має право на пільги, зокрема передбачені п.24 ст. 13 даного Закону.

Водночас, відповідно до п.1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Також, відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання», громадське об`єднання - це добровільне об`єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних та інших інтересів. В свою чергу, громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Зазначеним Законом також передбачені права та діяльність громадських об`єднань. Зокрема, згідно з ст. 24 даного Закону, громадське об`єднання зі статусом юридичної особи для виконання своєї статутної мети (цілей) має право володіти, користуватися і розпоряджатися коштами та іншим майном, яке відповідно до закону передане такому громадському об`єднанню його членами (учасниками) або державою, набуте як членські внески, пожертвуване громадянами, підприємствами, установами та організаціями, набуте в результаті підприємницької діяльності такого об`єднання, підприємницької діяльності створених ним юридичних осіб (товариств, підприємств), а також майном, придбаним за рахунок власних коштів, тимчасово наданим у користування (крім розпорядження) чи на інших підставах, не заборонених законом.

Закон України «Про громадські об`єднання» не містить положень, якими передбачено наявність пільг щодо внесення членських внесків членами громадського об`єднання.

Відповідно до листа голови правління ГО ГК ВАТ ДСС, п.п.7 п.7 ст.5.8 Статуту ГО ГК ВАТ ДСС передбачено, що члени гаражного колективу зобов`язані повністю та своєчасно сплачувати членські внески відповідно до положень статуту та рішень правління. Тобто члени організації при вступі до неї добровільно прийняли на себе зобов`язання щодо виконання обов`язків, передбачених статутом для її членів (а.с.16).

Отже, з досліджених судом доказів випливає, що ОСОБА_1 є членом громадської організації ГК ВАТ ДСС. Докази на підтвердження того, що між ним та вищевказаною організацією укладені будь-які договори оренди, найму чи позички відсутні.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, заявлені позивачем позовні вимоги під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження, а тому у їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

З урахуванням того, що при зверненні до суду позивача було звільнено від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у задоволенні позовних вимог відмовлено, суд вважає за необхідне судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 259,263-265,268 ЦПК України, суд, ,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Громадської організації гаражного колективу Відкритого акціонерного товариства «Дніпроспецсталь» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Судовий збір віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Н.В. Марченко