Справа № 461/7396/17 Головуючий у 1 інстанції: Юрків О.Р.
Провадження № 22-ц/811/2127/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ОСОБА_6 звернулись з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація», ОСОБА_1 про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та спростування недостовірної інформації про визнання недостовірною та такою, що порушує немайнові права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації, наступну інформацію, поширену ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» у репортажі Данила Мокрика 15 травня 2017 року о 20.30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання інстанція»:

- «кредит надала... ОСОБА_5 » (4 хв. 30 сек.);

- «дані особи, які займаються такими справами, тобто прізвища називали ОСОБА_8 і так далі, є відомими в цій справі. І можете не займатись походами в поліцію і прокуратуру - там все схвачено» (9 хв. 24 сек.);

- «її колишній чоловік - ОСОБА_9 , взяв кредит у ОСОБА_10 , заставив будинок. Кредитором виявився ОСОБА_11 - чоловік ОСОБА_12 , яка кредитувала пана ОСОБА_13 ... Далі нібито невиплата кредиту, переоформлення і фізичне захоплення будинку» (19 хв. 10 сек.).

Зобов`язання ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» та ОСОБА_14 спростувати шляхом поширення інформаційного повідомлення в ефірі телеканалу ZIK в період часу з 20.00 годин до 21.00 год. в робочий день, недостовірну та таку, що порушує немайнові права позивачів на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації інформацію, поширену ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» у репортажі Данила Мокрика 15 травня 2017 року о 20.30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання інстанція» вказаного змісту.

В обгрунтування позову покликаються на те, що 15 травня 2017 року о 20:30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання інстанція» було показано репортаж за авторства ОСОБА_15 під назвою « ОСОБА_16 «добра справа» ОСОБА_17 ». У даній телепередачі була викладена інформація, яка не відповідає дійсності, а ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було звинувачено у вчиненні протиправних та шахрайських дій. Позивачі вважають зазначену інформацію такою, що порушує їх честь, гідність та ділову репутацію, а відтак є такою, що підлягає спростуванню з огляду на наступне.

24 червня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_18 (надає інтерв`ю у телепередачі) було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_18 позичив (взяв у борг) суму у розмірі 538 142 гривні 50 копійок, що на день укладання договору за курсом НБУ становило 25 000 (двадцять п`ять тисяч) дол. США 00 центів строком користування до 24.08.2015 року. В рахунок забезпечення зобов`язань за договором позики ОСОБА_18 передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується укладеним між сторонами Договором іпотеки від 24.06.2015 року реєстровий номер 825. Позика ОСОБА_19 надавалась безвідсотково, що підтверджується самим договором. 12 серпня 2015 року між позивачем-1 та ОСОБА_18 було укладено договір про внесення змін до Договору позики від 24.06.2015 року, відповідно до якого ОСОБА_18 позичив (взяв у борг) суму у розмірі 1 068 577 гривень 50 копійок, що на день укладання договору за курсом НБУ становило 50000 дол. США 00 центів з кінцевим строком користування до 24.08.2015 року. Дружина позичальника ОСОБА_20 виступила фінансовим поручителем за договором позики у розмірі у розмірі 1068577 гривень 50 копійок, що на день укладання договору за курсом НБУ становило 50 000 дол. США, підтвердженням чого є укладений між нею та позивачем-1 договір поруки від 24.08.2015 року. Позивачем-1 було виконано свій обов`язок щодо надання коштів в повному обсязі, що підтверджується написаними власноруч позичальником розписками від 24.06.2015 року та 12.08.2015 року. У зв`язку з неможливістю повернути отримані за договором позики кошти вчасно позичальником неодноразово продовжувався строк користування грошима, що оформлювалось підписаними сторонами додатковими угодами до договору позики. Остаточним терміном повернення позики сторонами було встановлено 24.03.2016 року. Оскільки позичальником станом на 29.03.2016 року кошти так і не були повернуті, позивачем-1 було відправлено вимогу про погашення заборгованості протягом 31-одного календарного дня з дня отримання вимоги. Вимога також містила попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку непогашення заборгованості у встановлений строк. 06.04.2016 року позичальником особисто отримано вимогу, про що свідчить підпис ОСОБА_18 на повідомленні про вручення поштового відправлення. Протягом встановленого законом та вимогою строку заборгованість не була погашена, у зв`язку з чим позичальник-1 задовольнив свої вимоги за рахунок іпотеки, шляхом звернення стягнення на квартиру.

Проте, як зазначають позивачі, у телепередачі надається недостовірна інформація, яка не відповідає дійсності. Так, протягом всього часу телепередачі, відповідачами стверджується, що позивач-1 перебуває у злочинній змові та незаконно «заволоділа» нерухомістю в рахунок погашення боргу. На 3 хвилині 24 секунді репортажу ОСОБА_21 стверджується та підтверджується журналістами відповідача, що ним сплачувались відсотки за користування що підтверджується чеками. Проте і ця інформація не відповідає дійсності оскільки позика, що була надана позивачем-1 безвідсотково. На 9 хвилині 17 секунд репортажу, зазначається, що «прізвище ОСОБА_8 добре відомо в правоохоронних органах, там у них все «схвачено», порочить честь та гідність позивача-1. Журналістами не було отримано жодної інформації про вказані договірні відносини у іншої сторони. В репортажі журналістами звинувачено позивача-1 у тому, що вона є учасником фірми Бона Кауса, проте і цей факт не відповідає дійсності. Позивачі ніколи не були учасниками юридичної особи ОСОБА_10 та не перебувають у трудових відносинах. Журналісти неодноразово стверджують, що реєстрація права власності на нерухоме майно, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 у рахунок погашення заборгованості за договором позики проводилось без дотримання норм законодавства, шляхом «фізичного захоплення квартири» також є недостовірною інформацією.

Крім того, у позові зазначено, що з 17 хвилини 20 секунд телепередачі журналістами підготовлено інформацію про надання в позику грошей ОСОБА_22 Так, журналістами стверджується: «Її колишній чоловік, ОСОБА_9 , взяв кредит у ОСОБА_23 і заставив будинок. Кредитором виявився ОСОБА_11 , чоловік ОСОБА_24 ; далі, нібито не виплата кредиту, переоформлення та фізичне захоплення будинку ». Журналістами не було отримано жодної інформації про вказані договірні відносини у іншої сторони та не було досліджено правомірність переходу права власності на нерухомість. Переоформлення права відбулось на законних підставах у зв`язку з непогашенням. Жодного «фізичного захоплення будинку» не було та не могло бути, оскільки позивач-2 перереєстрував права власності у відповідності до Закону України «Про іпотеку».

16.01.2018 року третя особа ОСОБА_3 , звернувся з самостійними вимогами на предмет спору до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація», ОСОБА_1 про визнання, недостовірною та такою, що порушує немайнові права ОСОБА_3 на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації, інформацію поширену ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» в репортажі Данила Мокрика від 15 травня 2017 року о 20.30 год. на телеканалі ZIК у телепрограмі «Остання інстанція»: «Хоча компанії Bona Cousa немає в жодному реєстрі, на пана ОСОБА_3 , що представляється представником ОСОБА_10 , зареєстровано підприємство «Дружба», основна діяльність: торгівля продуктами, напоями та тютюном. Підприємство «Дружба» має податковий борг, а також відсутнє за адресою реєстрації. «Дружба» пана Шаінського виступає відповідачем в чотирьох справах. У всіх них йдеться про стягнення заборгованості. На жодне засідання представник компанії не з`явився». «Воnа Cousa» перемагатиме і українське законодавство і гаманці людей».

Зобов`язання ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» спростувати, шляхом поширення інформаційного повідомлення в ефірі телеканалу ZIK в період часу з 20.00 годин до 21.00 годин у робочий день, наступного змісту: «Інформація, що була поширена в ефірі телеканалу ZIК в репортажі ОСОБА_15 15 травня 2017 року о 20.30 год. у телепрограмі «Остання інстанція», - не відповідає дійсності, є такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію пана ОСОБА_3 .. Також не відповідає дійсності інформація, що була поширена у даній передачі про незаконну діяльність Bona Cousa».

В обгрунтування позову покликається на те, що що у телепередачі була відображена інформація, яка не відповідає дійсності, і підлягає спростуванню, а саме:

1) на 0:23 секунді сюжету, Д. Мокриком сказано, що, журналісти спілкувалися з усіма учасниками конфлікту і на підставі цього були зроблені висновки. Однак, ні з ОСОБА_25 , ні з ОСОБА_26 ніхто не спілкувався;

2) на 1:40 ОСОБА_27 було сказано, що компанія Bona Cousa працює «в обхід законодавства і гаманців людей». Однак, всі договори між фізичними особами, посередниками яких виступила «Bona Cousa», повністю відповідають законодавству України;

3) журналісти, під час підготовки матеріалу зобов`язані перевіряти достовірність інформації, яка їм надається. На 3 хвилині репортажу ОСОБА_21 , затверджується і підтверджується журналістами ZiK, що їм справно оплачувалися відсотки по кредиту, і цей факт підтверджується наявністю чеків, які, в кінцевому підсумку, в сюжеті він так і не надав;

4) на 3:40 хвилині сюжету ОСОБА_28 стверджує про факт фізичного захоплення квартири, який підтверджують журналісти не були присутні під час озвученої ситуації. Дана інформація, на думку третьої особи, також не є достовірною. У зв`язку з неможливістю повернути борг за договором позики вчасно, ОСОБА_29 неодноразово пролонгувався термін користування грошима, це підтверджується додатковими угодами до договору позики. Остаточним терміном повернення грошей сторони встановили 24.03.2016 року. Станом на 29.03.2016 рік, ОСОБА_28 гроші так і не повернув, у зв`язку з чим ОСОБА_25 , було оформлено у нотаріуса вимога про погашення заборгованості протягом 31 календарного дня з моменту отримання ним цієї вимоги. Вимога так само містило попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі неповернення боргу. 06.04.2016 року, ОСОБА_28 особисто отримав дана вимога, але, протягом встановленого Законом України «Про іпотеку» терміну, борг так і не повернув. Отже, ОСОБА_30 придбала повне право звернути стягнення на предмет іпотеки. Всі дії ОСОБА_24 з видачі позики і стягнення предмета іпотеки повністю відповідають законодавству України;

5) на 4:31 хвилині сюжету журналістами був показаний договір іпотеки, в якому відображені ПІБ, адреса прописки, ІПН, а також інші персональні дані іпотекодержателя, на розголошення яких, згода не давалося;

6) на 7:25 хвилині сюжету відповідно до тверджень журналістів, реєстрація права власності за іпотекодержателем на предмет іпотеки була визнана Національною Комісією з розгляду скарг у сфері Державної реєстрації прав на нерухоме майно, незаконною. Підставою для винесення даного рішення був один пункт: виправлення на повідомленні про вручення дати відправлення. Після усунення зазначеного недоліку, ОСОБА_25 було повторно зареєстровано за собою право власності на цю квартиру;

7) на 7:35 хвилині сюжету журналісти телеканалу ZiK стверджують що ОСОБА_31 було здійснити фізичний та психологічний тиск на нотаріуса.

8) на 19:15 хвилині сюжету журналістами телеканалу ZiK затверджується що: «її колишній чоловік ОСОБА_9 , взявши кредит у «Боно Кауса» и змусивши будинок. Кредитором виявився ОСОБА_11 - чоловік ОСОБА_32 . Далі, ОСОБА_33 то, невиплата кредиту та Фізичне Захоплення будинку».

9) журналістами телеканалу ZiK на 19:55 - 22:00 хвилинах сюжету надається інформація про заявника, яка так само не відповідає дійсності і порочить його ділову репутацію.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація», ОСОБА_1 про захист честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи та спростування недостовірної інформації відмовлено за безпідставністю.

У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна інформаційна корпорація», ОСОБА_1 про визнання недостовірною та такою, що порушує немайнові права фізичної особи на честь, гідність і ділову репутацію, спростування недостовірної інформації відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржили представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , вапеляційних скаргах покликаються на те, що у діях відповідачів наявні усі ознаки складу правопорушення передбачені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року № 1, а саме:

Інформація була поширена - доведена до відома широкого кола осіб шляхом її передання по телебаченню 15 травня 2017 р. о 20:30 год. на телеканалі ZlK у телепрограмі «Остання інстанція», інформація стосується відповідачів, неодноразово згадується їх прізвища. А також, поширена інформація є недостовірною, відповідачами не надано жодного доказу на підтвердження, на їх думку, достовірності поширеної ними інформації, чим порушено особисті немайнові права позивачів.

Крім цього, викладена в репортажі інформація є негативною, оскільки з її змісту слідує, що ОСОБА_3 та компанія «Bona Cousa», представником якої він є, виступають посередниками у незаконній шахрайській схемі заволодіння чужим житлом, яку, на думку журналістів, реалізовували ОСОБА_5 та її чоловік ОСОБА_6 , надаючи людям гроші у кредит, а в подальшому у рахунок погашення боргу незаконно фізично захоплюючи їх квартири та будинки.

Апелянти звертають увагу суду, що така інформація створила негативну оцінку та принизила позивачів, сформувала негативне ставлення громадськості до них, а вищенаведені твердження журналістів носять конкретний характер, вони не є припущенням, а тому розцінюються позивачами як наклеп, ганьблять честь, гідність та підривають їх репутацію.

Враховуючи наведене представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, а саме:

визнати недостовірною і такою, що порушує немайнові права ОСОБА_3 на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації, наступну інформацію, поширену ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» у репортажі ОСОБА_1 15 травня 2017 року о 20:30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання інстанція»:

«Хоча компанії «Bona Cousa» немає у жодному реєстрі, на пана ОСОБА_3 , що представляється представником ОСОБА_10 , зареєстровано підприємство «Дружба», основна діяльність: торгівля продуктами, напоями та тютюном. Підприємство «Дружба» має податковий борг, а також відсутнє за адресою реєстрації. «Дружба» пана Шаінського виступає відповідачем у чотирьох справах. У всіх них йдеться про стягнення заборгованості. На жодне засідання представник компанії не з`явився»;

«Bona Cousa» перемагатиме і українське законодавство і гаманці людей»;

зобов`язати ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» та ОСОБА_1 спростувати шляхом поширення інформаційного повідомлення в ефірі телеканалу ZIK в період часу з 20:00 год. до 21:00 год. в робочий день недостовірну та таку, що порушує немайнові права позивача на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації, інформацію вищевказаного змісту, поширену ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» у репортажі ОСОБА_1 15 травня 2017 року о 20:30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання інстанція».

Представник ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 , в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, а саме:

визнати недостовірною і такою, що порушує немайнові права ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації, наступну інформацію, поширену ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» «Західна інформаційна корпорація» у репортажі ОСОБА_1 15 травня 2017 року о 20:30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання інстанція»:

«кредит надала... ОСОБА_5 » (4 хв. 30 сек.);

«дані особи, які займаються такими справами, тобто прізвища називали ОСОБА_8 і так далі, є відомими у цій справі. І можете не займатись походами в поліцію і прокуратуру - там все схвачено» (9 хв. 24 сек.);

«її колишній чоловік - ОСОБА_9 , взяв кредит у ОСОБА_10 , заставив будинок. Кредитором виявився ОСОБА_11 - чоловік ОСОБА_12 , яка кредитувала пана ОСОБА_13 ... Далі нібито невиплата кредиту, переоформлення і фізичне захоплення будинку» (19 хв. 10 сек.);

зобов`язати ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» та ОСОБА_1 спростувати шляхом поширення інформаційного повідомлення в ефірі телеканалу ZlK в період часу з 20:00 год. до 21:00 год. в робочий день недостовірну та таку, що порушує немайнові права позивачів на повагу до честі та гідності, а також на недоторканність ділової репутації, інформацію вищевказаного змісту, поширену ТзОВ «Західна інформаційна корпорація» у репортажі ОСОБА_1 15 травня 2017 року о 20:30 год. на телеканалі ZlK у телепрограмі «Остання інстанція».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на заперечення доводів апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи в межах доводів скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п. п. 1 - 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалюючи судове рішення по відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що у відповідності до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Однак, в ході розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження обставини, викладені позивачами та третьою особобю у позові, подані ним докази не свідчать про наявність недостовірної інформації, порушення їх честі, гідності та ділової репутації. Останніми під час судового розгляду не доведено, що вказана інформація порушує особисті немайнові права, тобто, завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає позивачам повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Позивачі навели нову інформацію, що частково спотворює дійсну, оціночні судження які не можуть бути предметом спору, не надали доказів нанесення шкоди та не конкретизували її заподіювача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, вважає їх законними і обґрунтованими, оскільки такі повністю узгоджуються з сукупністю зібраних у справі й належно оцінених у рішенні суду першої інстанції доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 15 травня 2017 року о 20:30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання Інстанція» показано репортаж за авторства ОСОБА_15 під назвою « ОСОБА_16 «добра справа» ОСОБА_17 ». В даному репортажі поширено інформацію - «кредит надала... ОСОБА_5 » (4 хв. 30 сек.);

- «дані особи, які займаються такими справами, тобто прізвища називали ОСОБА_8 і так далі, є відомими в цій справі. І можете не займатись походами в поліцію і прокуратуру - там все схвачено» (9 хв. 24 сек.);

- «її колишній чоловік - ОСОБА_9 , взяв кредит у ОСОБА_10 , заставив будинок. Кредитором виявився ОСОБА_11 - чоловік ОСОБА_12 , яка кредитувала пана ОСОБА_13 ... Далі нібито невиплата кредиту, переоформлення і фізичне захоплення будинку» (19 хв. 10 сек.).

«Хоча компанії Bona Cousa немає в жодному реєстрі, на пана ОСОБА_3 , що представляється представником ОСОБА_10 , зареєстровано підприємство «Дружба», основна діяльність: торгівля продуктами, напоями та тютюном. Підприємство «Дружба» має податковий борг, а також відсутнє за адресою реєстрації. «Дружба» пана Шаінського виступає відповідачем в чотирьох справах. У всіх них йдеться про стягнення заборгованості. На жодне засідання представник компанії не з`явився». «Воnа Cousa» перемагатиме і українське законодавство і гаманці людей».

Згідно з положеннями ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Тому власник порушеного права може скористатися не будь яким, а лише конкретно визначеним законом способом захисту свого права.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України, а інші способи визначаються спеціальним законом, який регулює конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також право на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Конституція України визначає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності (ст.ст. 3,28).

Статті 297, 299 ЦК України передбачають, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право на недоторканість своєї ділової репутації . Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі, про захист своєї ділової репутації

Згідно зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і право вимагати будь-якої інформації, а також право вимагати відшкодування матеріального і морального збитку, заподіяного використовуванням і розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Разом із тим Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст.34 Конституції України).

Стаття 9 Конституції України передбачає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість їх надана Верховною Радою України, є частиною законодавства України.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі-Конвенція), ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч.2 ст.10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним в демократичному суспільстві.

Цивільно-правовий захист честі, гідності та ділової репутації від певних висловлювань допустимий лише при дотриманні свободи думки і слова, вільного вираження своїх поглядів та переконань, закріплених в ст. 34 Конституції України, а необхідність обмежувати вираження думок є менш гострою стосовно публічних осіб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією цей Закон розуміє документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що відбуваються у суспільстві, державі та навколишньому природному середовищі.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року N 1, зазначено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 року N 1, роз`яснено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, - тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені, як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно стилістичних засобів ( вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів, недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Згідно зі ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Такими судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, які містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В п.43 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Кастеллс проти Іспанії» від 23 квітня 1992 року суд зазначив, що преса відіграє непересічну роль у правовій державі. Хоча вона не може переступати певні межі, встановлені зокрема й заради захисту репутації інших осіб, та зобов`язана, втім, передавати - у спосіб, що не суперечить її обов`язкам - інформацію й ідеї щодо політичних проблем та інших тем, що становлять суспільний інтерес.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі Де Фес та X. Жизельс проти Бельгії в березні 1997р. Суд нагадав, що: "... свобода журналістів обіймає звернення до деякої дози перебільшення і навіть провокації'. У цій же справі в доповіді Європейської Комісії з прав людини підкреслено: "... загальний інтерес у публічному обговоренні, якщо його предмет достатньо серйозний, навіть якщо при цьому використовуються образливі або шокуючі висловлення, переважають над законним інтересом захисту репутації інших людей".

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного ст. 10 Конвенції. У даній справі ЄСПЛ вказав, що: «Суд повинен нагадати, що свобода вираження поглядів гарантована п. 1 ст. 10, становить одну з основних підвалин демократичного суспільства й одну з принципових умов його розвитку та умов самореалізації кожної особи. За умови додержання п. 2 свобода вираження стосується не лише тієї «інформації» або тих «ідей», які отримані належним чином або розглядаються як необразливі чи незначні, а й тих, що викликають образу, обурення або неспокій. Такими є вимоги плюралізму, терпимості і широти поглядів, без яких «демократичне суспільство» неможливе».

Крім цього, у справі «Укрпресгрупа проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив наступне. «... на пресу не лише покладено обов`язок поширювати таку інформацію та ідеї: суспільство також має право отримувати їх. Якби було інакше, преса була б неспроможна відігравати свою важливу роль «вартового суспільства...», «журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть провокаційних...», «....у своїй практиці Суд розрізняє факти та оціночні судження. Якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яка охороняється статтею 10 Конвенції...»

Згідно з роз`ясненнями п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності і честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки дійсності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні статті 10 Конвенції.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст. 10 Конвенції і практики її застосування свідчать про те, що межі свободи вираження думок залежать від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що відомості, які позивачі та третя особа просять визнати недостовірною інформацією, викладені не у формі фактів, а у формі оціночних суджень, тому не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості, оскільки оціночним судженням є висновок, отриманий в результаті інтелектуальної, логічної обробки і узагальнення фактів, оцінок інших людей, інформації довідкового характеру та причинно-наслідкового зв`язку між зазначеними джерелами інформації, а за змістом ч.1 ст. 277 ЦК України особа, відносно якої поширені в засобі масової інформації оціночні судження або думки має право на відповідь.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції врахував, що всупереч наведеним положенням, твердження позивачів та третьої особи про порушення їх особистих немайнових прав не підтверджено жодним належним та допустимим засобом доказування.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, який дійшов до вірного висновку про те, що поширена щодо них 15 травня 2017 року о 20:30 год. на телеканалі ZIK у телепрограмі «Остання інстанція» показано репортаж за авторства ОСОБА_15 під назвою « ОСОБА_16 «добра справа» ОСОБА_17 » інформація вмотивована цілеспрямованими діями відповідача на приниження їх честі, гідності і ділової репутації, є оціночним судженням, яке не підлягає спростуванню та доведенню його правдивості, а відтак доводи апеляційних скарг про те, що зазначене висловлювання є неправдивою та недостовірною інформацією, яка принижує їх честь та гідність, а тому поширена недостовірна інформація підлягає спростуванню, є безпідставними та необґрунтованими.

Не спростовують правильних висновків суду першої інстанції доводи апелянтів про те, що така інформація створила негативну оцінку та принизила позивачів, сформувала негативне ставлення громадськості до них, а вищенаведені твердження журналістів носять конкретний характер, вони не є припущенням, а тому розцінюються позивачами як наклеп, ганьблять честь, гідність та підривають їх репутацію, оскільки виходячи із практики Європейського суду з прав людини, за журналістами зберігається право вдаватись до певної дози перебільшення та виклику, та використовувати вислови, які можуть бути полемічними і навіть заходити надто далеко в особистому плані, про що свідчить рішення у справі «Лопеш Гомеш да Сілва проти Іспанії».

Згідно положень ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дотримавшись норм матеріального і процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом. Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують. Підстав для скасування рішення та задоволення поданих апеляційних скарг, виходячи з меж їх доводів, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , представника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 02 серпня 2018 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 01.08.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.