465/7963/18
2-з/465/17/19
У Х В А Л А

"02" січня 2019 р. суддя Франківський районний суд м. Львова ОСОБА_1 розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до його предявлення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

заявник ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову про стягнення заборгованості до його предявлення, шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення по вул. Тролейбусна, 7 у м.Львові. Свою заяву мотивує тим, що наприкінці жовтня 2016 року до заявника звернулась відповідач з проханням позичити їй 30 000 доларів США для термінового вирішення своїх фінансових проблем. Так, 01.11.2016 року заявник особисто передав відповідачці в позику в розмірі - 30 000 доларів США. Відповідач власноручно написала розписку, якою засвідчила факт отримання від заявника 30 000 доларів США. За домовленістю, відповідач зобов'язалася повернути позичені кошти в строк до 31.10.2018 року, про що зазначено у розписці. Однак, станом на момент подання даної заяви відповідач так і не повернула позики, та наміру повертати не має. Така протиправна поведінка відповідачки, грубо порушує права та інтереси заявника. Відповідачка не бажає вирішити даний спір у позасудовому порядку, відтак не має іншого шляху захистити порушені права та інтереси, як звернутись з позовом до суду. Як вбачається з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, відповідачці належить на праві власності нежитлові приміщення загальною площею 85,5 кв. м. за адресою м. Львів, вул. Тролейбусна, буд. 7, реєстраційний номер 14942942. За таких обставин, заявник вважає, що є всі правові підставі для забезпечення його позову, шляхом накладення арешту на її майно.

Вивчивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку що таке підлягає задоволенню з наступних підстав.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову, які направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч.2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з п.1 та 2 ч.1ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та забороною вчиняти певні дії

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів заяви вбачається, що ОСОБА_3 позичила 30000 доларів США у заявника ОСОБА_2, що стверджується розпискою даною ОСОБА_3 від 01.11.2016 року.

З метою забезпечення виконання рішення суду заявник звернувся із заявою про забезпечення позову до його предявлення, мотивуючи її тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Враховуючи підстави позову та обставини справи, з яких вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, предметом позову є стягнення заборгованості на загальну суму в розмірі 30 000 доларів США, що у гривневому еквіваленті становить 823 649,37 гривень, обґрунтування та аргументованість заявником заяви про забезпечення позову, вид забезпечення позову, зазначені у заяві причини необхідності забезпечення позову, суд приходить до висновку, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки невжиття заходів по забезпеченню позову може призвести до відчуження майна, внаслідок чого виконання можливого рішення суду про задоволення позову буде суттєво утруднене чи неможливе. Заява про забезпечення позову достатньо мотивоване, у ньому зазначені причини, у зв'язку з якими виникла необхідність забезпечення позову.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляд судом клопотання про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов'язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. .1-18,149-150,153,154,157 Цивільного процесуального кодексу України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, -

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову до його предявлення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Накласти арешт на нежитлові приміщення загальною площею 85,5 кв. м. за адресою м. Львів, вул. Тролейбусна, буд. 7, реєстраційний номер 14942942, що належить ОСОБА_3, до завершення розгляду справи по суті.

Дані стягувача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН №.

Дані боржника: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН №.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Виконання ухвали суду покласти на Франківський відділ державної виконавчої служби м. Львів головного територіального управління юстиції у Львівській області.

Строк пред'явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову 3 (три) роки.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Ванівський Ю.М.