Постанова

Іменем України

13 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 759/9006/18

провадження № 61-9035св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року у складі судді Сенька М. Ф. та постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Саліхова В. В., Вербової І. М., Шахової О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Молочна слобода» (далі - ТОВ «ТД «Молочна слобода») про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що відповідно до наказу директора ТОВ «ТД «Молочна слобода» від 06 лютого 2004 року № 6к його з 06 лютого 2004 року з посади водія-експедитора переведено на посаду директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» на контрактній основі строком 6 місяців.

На підставі наказу ТОВ «ТД «Молочна слобода» від 06 серпня 2004 року № 36.1 з 07 серпня 2004 року його переведено на посаду директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» на постійній основі.

Наказом директора ТОВ «ТД «Молочна слобода» від 14 травня 2018 року № 34-к його було звільнено з посади директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Зазначав, що під час роботи не допускав порушень трудових обов`язків, при застосуванні до нього дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення відповідачем не було дотримано вимог законодавства щодо підстав, умов та порядку його застосування. Крім того, незаконними діями відповідача йому заподіяна моральна шкода.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд визнати незаконним та скасувати наказ від 14 травня 2018 року № 34-к про його звільнення з посади директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» та поновити на зазначеній посаді; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 травня 2018 року по дату прийняття судом рішення у справі; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 614 730 грн 84 коп.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 листопада 2018 року, з урахуванням ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2018 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ директора ТОВ «ТД «Молочна слобода» від 14 травня 2018 року № 34-к «Про звільнення». Поновлено ОСОБА_1 на посаді директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода». Стягнуто з ТОВ «ТД «Молочна слобода» на користь ОСОБА_1 228 815 грн 72 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням обов`язкових зборів та платежів, та 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 звільнено з роботи без законної на те правової підстави, а тому наказ відповідача від 14 травня 2018 року №34-к «Про звільнення» підлягає скасуванню, як незаконний, і позивача, відповідно до статті 235 КЗпП України, поновлено на попередній роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Суд, з огляду на обставини справи, аналізу наданих доказів, виходячи із засад розумності та справедливості, прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для врегулювання спору.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу ТОВ «ТД «Молочна слобода» задоволено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22 листопада 2018 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що чисельні звільнення працівників філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» охоплювалося єдиним умислом позивача, який було направлено на фактичний зрив виробничого процесу філії, а тому такі дії підпадають під поняття одноразове грубе порушення трудових обов`язків, як директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода». Колегія суддів не погодилась з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за вчинення множинних правопорушень, тобто за систематичне порушення трудових обов`язків, оскільки вищевказані дії позивача були вчинені 11 травня 2018 року та попередньо не застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, тому такі дії слід вважати одноразовим порушенням, а не тривалим та системним, що може бути підставою для звільнення за інших підстав. Звільнення 21 особи кількості працівників є одночасним, тому такий факт не є свідченням множини порушень. Відповідно до наказу від 14 травня 2018 року № 34-к ОСОБА_1 було звільнено за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, що виразилось у звільненні матеріально відповідальних осіб Київської філії та працівників підрозділу бухгалтерії без проведення інвентаризації активів та зобов`язань та без вирішення питання про подальшу організацію бухгалтерського обліку в Київській філії, а також без погодження звільнення працівників з директором ТОВ «ТД «Молочна слобода» ОСОБА_2 або іншими посадовими особами товариства, уповноваженими на те директором товариства. Зазначений наказ було прийнято на підставі повно та всебічно досліджених обставин за результатами проведеного уповноваженими працівниками ТОВ «ТД «Молочна слобода» розслідування. Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вивільнення вказаних працівників було узгоджено з керівництвом товариства. Таке звільнення відбувалося з урахування балансу інтересів як працівників, так і роботодавця. Таким чином, ОСОБА_1 було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків правомірно відповідно до вимог чинного законодавства.Ураховуючи те, що звільнення позивача відбулось із дотриманням вимог законодавства, тому відсутні правові підстави щодо його поновлення на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню. При розгляді справи у суді апеляційної інстанції не знайшло своє підтвердження порушення прав позивача та позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому відсутні правові підставі щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції в частині стягнення на його користь моральної шкоди у розмірі 5 тис. грн та ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 614 730 грн 84 коп. на відшкодування моральної шкоди та скасувати у частині відмови у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, ухваливши у цій частині нове рішення, яким відшкодувати йому витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 тис. грн, які стягнути з відповідача на його користь.

Касаційна скарга мотивована тим, що через його незаконне звільнення йому завдано моральних страждань, психологічний дискомфорт і розуміння невідворотних проблем, що виникнуть при наступних спробах працевлаштування. Зазначав про надання до суду усіх необхідних документів щодо підтвердження витрат на професійну правничу допомогу. Згідно зі спірним наказом його звільнено з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, що виразилось у звільненні матеріально-відповідальних осіб Київської філії та працівників підрозділу бухгалтерії без проведення інвентаризації активів та зобов`язань та без вирішення питання про подальшу організацію бухгалтерського обліку в Київській філії товариства, а також без погодження звільнення працівників з директором ТОВ «ТД «Молочна слобода» ОСОБА_2, або іншими посадовими особами товариства, уповноваженими на те директором товариства.

В обґрунтування наказу покладено факти порушень, що допущені ним при звільненні з роботи 21 працівника філії, що мали місце 10 та 11 травня 2018 року, що саме по собі свідчить про рознесення в часі вчинення множини дій (видано 21 наказ про звільнення) та про неможливість застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за одноразове грубе порушення за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України. Таким чином, його притягнуто до відповідальності не за вчинення одноразового грубого порушення, а за вчинення ним множини дій.Сам по собі факт звільнення працівника або працівників з роботи не вказує на те, що ним вчинено одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано із Святошинського районного суду м. Києва зазначену цивільну справу.

У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ТД «Молочна слобода» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди призначено до розгляду.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу від ТОВ «ТД «Молочна слобода», у якому товариство посилалось на те, що доводи касаційної скарги ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки, а тому касаційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Відповідно до наказу директора ТОВ «ТД «Молочна слобода» від 06 лютого 2004 року № 6к водія-експедитора ОСОБА_1 з 06 лютого 2004 року переведено на посаду директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» на контрактній основі строком 6 місяців.

На підставі наказу ТОВ «ТД «Молочна слобода» від 06 серпня 2004 року № 36 к ОСОБА_1 з 07серпня 2004 року переведено на посаду директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» на постійній основі.

Наказом директора ТОВ «ТД «Молочна слобода» від 14 травня 2018 року № 34-к ОСОБА_1 звільнено з посади директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України, за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що на вищезгаданій філії працівники не були задоволені розміром своєї заробітної плати, внаслідок чого 11 травня 2018 року позивач звільнив за відповідними заявами 21 працівника зазначеної філії, до складу яких входило майже усе керівництво товариства філії та матеріально відповідальні особи.

11 травня 2018 року на адресу ТОВ «ТД «Молочна слобода» від директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» ОСОБА_1 надійшли два пакети документів, які були доставлені кур`єрською доставкою «Нової пошти» на ім`я директора ТОВ «ТД «Молочна слобода» ОСОБА_2 та інспектора з кадрів про звільнення за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України з 11 травня 2018 року (без дотримання двотижневого строку попередження про звільнення, передбаченого статтею 38 КЗпП України), у зв`язку з переїздом на інше місце проживання, а саме - Республіка Польща з додатками: копією Національного судового реєстру Польської Республіки та договору оренди житла у м. Краків Польської Республіки на іноземній мові.

У зв`язку з отриманням від ОСОБА_1 заяви про звільнення в оперативному порядку директором ТОВ «ТД «Молочна слобода» ОСОБА_2 було прийнято рішення про відрядження до м. Києва його особисто, а також інших наступних працівників з числа керівного складу: головного бухгалтера ОСОБА_3 ., начальника фінансового відділу Білоцерковського А. Б., начальника юридичного відділу Кизим Т. В., що підтверджується копією наказу про відрядження від 11 травня 2018 року № 11.

11 травня 2018 року ОСОБА_1 у порушення виконання обов`язкової процедури погодження одночасного звільнення численних працівників, передбаченої пунктом 8.6 Положення про Київську філію ТОВ «ТД «Молочна слобода», засобами телефонного зв`язку лише повідомив директора ТОВ «ТД «Молочна слобода» ОСОБА_2 про факт підписання ним відповідних наказів про звільнення матеріально відповідальних осіб: начальника складу Київської філії Дробязко О. О., комірника Київської філії ОСОБА_7 та головного бухгалтера Київської філії Бреус Л. М., яка до того ж виконувала обов`язки касира в Київській філії товариства. У зв`язку з цим директором ТОВ «ТД «Молочна слобода» було видано наказ від 11 травня 2018 року № 25 про проведення повної інвентаризації активів та зобов`язань, оскільки сам позивач перед звільненням матеріально-відповідальних осіб не провів відповідну інвентаризацію.

ОСОБА_1 не погоджував можливість звільнення цих осіб безпосередньо в день звернення з відповідними заявами, у більшості з яких не було зазначено поважних причин, передбачених статтею 38 КЗпП України, як це передбачено Положенням про Київську філію ТОВ «ТД «Молочна слобода», а лише поставив перед фактом про одноособово прийняте ним у формі наказів рішення.

З метою негайного вирішення кадрових питань та інших, пов`язаних із забезпеченням безперервної оперативно-господарської діяльності Київської філії, були в терміновому порядку відряджені до м. Києва уповноважені працівники ТОВ «ТД «Молочна слобода» та особисто директор товариства ОСОБА_2

14 травня 2018 року за наказом ТОВ «ТД «Молочна слобода» № 27 для проведення розслідування фактів звільнення матеріально відповідальних осіб в Київській філії, а також всіх працівників бухгалтерії без проведення інвентаризації активів та зобов`язань, було створено комісію з розслідування зазначених фактів у складі керівних відряджених працівників ТОВ «ТД «Молочна слобода», а саме: голови комісії - начальника фінансового відділу Білоцерковського А. Б ., членів комісії: головного бухгалтера Кульбіт A. B. та начальника юридичного відділу Кизим Т. В. За результатами повно та всебічно проведеного розслідування комісія встановила, що 21 наказом за № № 26-46 від 10 - 11 травня 2018 року були одночасно звільнені працівники Київської філії у загальній кількості 21 особа з формулюванням звільнення - за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України без дотримання двотижневого строку попередження про звільнення, а також за угодою сторін за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, яка передбачає одночасне волевиявлення працівника та роботодавця на звільнення.

Серед них наказом від 11 травня 2018 року № 38 за угодою сторін була звільнена начальник складу ОСОБА_6 , наказом від 11 травня 2018 року № 31 за власним бажанням був звільнений комірник ОСОБА_7 , наказом від 11 травня 2018 року № 41 за власним бажанням у зв`язку з необхідністю догляду за дитиною віком до 14 років була звільнена головний бухгалтер Київської філії ОСОБА_9, наказом від 11 травня 2018 року № 40 за згодою сторін була звільнена бухгалтер ОСОБА_8 , наказом від 11 травня 2018 року № 36 за угодою сторін була звільнена бухгалтер Київської філії ОСОБА_4

Всі заяви про звільнення зазначених працівників були датовані 11 травня 2018 року та на них вчинено резолюцію про звільнення в цей же день без відпрацювання двотижневого терміну особисто ОСОБА_1 .

Крім того, наказами від 10 травня 2018 року та 11 травня 2018 року за власним бажанням без дотримання двотижневого строку попередження про звільнення були звільнені всі вантажники-комлектовщики, менеджер з логістики, менеджер з постачання, менеджер з маркетингу, всі водії-експедитори тощо, які забезпечували завантаження товару, його перевезення, передачу численним покупцям (торговим мережам, окремим магазинам тощо).

Одночасне звільнення переважної більшості працівників, у тому числі головного бухгалтера та взагалі всіх працівників підрозділу бухгалтерії, які забезпечували функціонування Київської філії, як структурного підрозділу ТОВ «ТД «Молочна слобода», повністю паралізувало роботу Київської філії за умов наявних численних договорів та зобов`язань перед контрагентами, встановлених численними договорами штрафних санкцій за невиконання договірних зобов`язань, коштовних товарно-матеріальних цінностей та інших активів з фактичним скасуванням права роботи Київської філії з банками, органами податкової інспекції, прав на підписання первинних бухгалтерських, податкових, фінансових та інших документів.

Позивач, вчинивши підписання наказів про одночасне звільнення переважної більшості працівників підприємства, по суті повністю паралізував роботу підлеглого ТОВ «ТД «Молочна слобода» територіально відокремленого на дуже значній відстані від головного підприємства структурного підрозділу.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Пунктом 27 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9 передбачено, що на підставі пункту 1 статті 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано лише з керівником підприємства, установи, організації (філії, представництва, відділення, іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також із службовими особами митних органів, державних податкових інспекцій, яким присвоєно персональні звання, і службовими особами державної контрольно-ревізійної служби та органів контролю за цінами.

Аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку про те, що рішення про звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України можливе при наявності таких вимог: таке рішення застосовується до певних категорій працівників; при застосуванні вказаної статті закону необхідно встановити факт порушення працівником своїх трудових обов`язків; таке порушення повинно бути одноразовим та грубим; рішення про звільнення працівника може прийняти лише уповноважена на те особа.

ОСОБА_1 займав посаду керівника Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода», внаслідок чого відповідач міг застосувати щодо нього пункт 1 статті 41 КЗпП України.

Для звільнення за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України достатньо разового порушення керівним працівником своїх трудових обов`язків, але за умови, що таке порушення віднесене до розряду грубих.

Аналіз вказаної норми права дає можливість зробити висновок про те, що визначення ступеня тяжкості проступку належить до компетенції посадових осіб, які уповноважені призначати і звільняти керівних працівників.

Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, слід виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, а також з того, якої завдано чи могло бути завдано шкоди.

Обов`язковою умовою визнання діянь працівника як порушення трудових обов`язків є протиправність цих діянь, наявність вини, незалежно від її форми та причинного зв`язку між порушенням і його наслідками.

Порушення трудових обов`язків з прямим умислом може бути визнаним таким, що підпадає під пункт 1 статті 41 КЗпП України, навіть за відсутності шкідливих наслідків.

Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання. До трудових віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншим локальним нормативним актом та законодавством про працю.

Керівника підприємства звільнює орган, який уклав з таким керівником трудовий договір (контракт) і є для керівника роботодавцем.

Під дію пункту 1 статті 41 КЗпП України підпадають і керівники окремих підрозділів юридичної особи, за умови, що такий підрозділ є майновим відокремлений, аж до відкриття окремих рахунків в банку.

Частиною четвертою статті 64 ГК України передбачено, що підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Відповідно до статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення. Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

Керівники відокремленого підрозділу, створеного юридичною особою, звільняються за відповідним наказом керівника юридичної особи.

Систематичним порушенням трудової дисципліни з точки зору трудового законодавства вважається порушення, вчинене працівником, який раніше порушував трудову дисципліну, за що притягувався до дисциплінарної та громадської відповідальності, і порушив її знову.

Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків, що є умовою для звільнення за зовсім іншою правовою підставою, передбаченою пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України при наявності факту не першого, повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше.

Тобто, працівник раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець має право звільнити за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно з пунктом 8.6. Положення про Київську філію ТОВ «ТД «Молочна слобода» передбачена потреба письмового узгодження фактів прийняття на роботу та звільнення з роботи працівників Філії з директором товариства або іншими посадовими особами товариства, уповноваженими на те директором товариства.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частин першої, п`ятої - сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Отже, підставою для поновлення працівника на роботі є його звільнення без законних підстав.

Поновити на роботі можна тільки працівника, який звільнений незаконно, з порушенням процедури або за межами підстав, передбачених законом або договором, або за відсутності підстав для звільнення.

Якщо працівник звільнений обґрунтовано, з дотриманням процедури звільнення, підстав для поновлення його на роботі немає.

Відповідно до частини першої статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позові ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами виходив з того, що чисельні звільнення працівників філії ТОВ «ТД «Молочна слобода» охоплювалося єдиним умислом позивача, який було направлено на фактичний зрив виробничого процесу філії, а тому такі дії підпадають під поняття одноразове грубе порушення трудових обов`язків, як директора Київської філії ТОВ «ТД «Молочна слобода».Позивач, вчинивши підписання наказів про одночасне звільнення переважної більшості працівників підприємства, по суті повністю паралізував роботу підлеглого ТОВ «ТД «Молочна слобода» територіально відокремленого на дуже значній відстані від головного підприємства структурного підрозділу.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний наказ було прийнято на підставі повно та всебічно досліджених обставин, за результатами проведеного уповноваженими працівниками ТОВ «ТД «Молочна слобода» розслідування. Разом з тим, позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вивільнення вказаних працівників було узгоджено з керівництвом товариства. ОСОБА_1 було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків правомірно відповідно до вимог чинного законодавства. Ураховуючи те, що звільнення позивача відбулось із дотриманням вимог законодавства, тому правильним є висновок суду апеляційної інстанції про відсутність правових підстав щодо його поновлення на попередній роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, й підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Оскільки при розгляді справи у суді апеляційної інстанції не знайшло своє підтвердження порушення прав позивача, а позовні вимоги не підлягали задоволенню, тому були відсутні правові підставі щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу.

Посилання касаційної скарги про неможливість застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за одноразове грубе порушення за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України, у зв`язку з чим його притягнуто до відповідальності не за вчинення одноразового грубого порушення, а за вчинення ним множини дій були предметом розгляду суду апеляційної інстанції, яким надана належна оцінка, та не спростовують висновків суду про те, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що одночасне вивільнення вказаних працівників було узгоджено з керівництвом товариства. Всі заяви про звільнення зазначених працівників були датовані 11 травня 2018 року та на них вчинено резолюцію про звільнення в цей же день без відпрацювання двотижневого терміну особисто ОСОБА_1 , таким чином позивача було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов`язків правомірно відповідно до вимог чинного законодавства.

Доводи касаційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення суду апеляційної інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права при прийняті постанови апеляційного суду не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Інші доводи касаційної скарги висновки суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

При вирішенні вказаної справи судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює.

Відповідно до частин першої, другої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення залишити без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович