Справа № 950/2167/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 листопада 2019 року м.Лебедин
Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В. за участю секретаря - Гладкової С.В., позивачки - ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2
розглянувши у спрощеному провадженні в залі Лебединського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
Позивачка звернулася з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що їй на праві власності належить житловий будинок по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрований відповідач, хоча з 2000 року він у вказаному будинку не проживає. Позивачка має намір продати будинок, однак через реєстрацію в нім відповідача, позбавлена такої можливості. Місце його проживання їй не відоме. Тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом в якому просить визнати ОСОБА_3 1979 року народження таким що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
В судовому засіданні позивачка та її представник наполягли на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку (а.с.24), заяв про відкладення розгляду справи не надавав. Правом подати відзив на позовну заяву не скористалася.
Приймаючи до уваги згоду сторони позивачки, суд проводить заочний розгляд справи на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до положень ч. 4 ст. 223 ЦПК України.
Суд, проаналізував матеріали справи, дослідив письмові докази, дійшов наступного висновку.
Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм цивільного законодавства, що регулюють право власності та право користування чужим майном.
Частинами 1, 4 ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені, зокрема, нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
За приписами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з типовим договором від 17.01.1989 (а.с.6), зареєстрованого в реєстрі за №1, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить жилий будинок з господарчими та побутовими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що також стверджується витягом про державну реєстрацію прав від 27.09.2012 року (а.с.8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9).
З довідки характеристики на будинок, яка видається в зв`язку з його відчуженням, № 1280 від 07.11.2018 року, що видана Михайлівською сільською радою Лебединського району Сумської області (а.с.10) встановлено, що відповідно до записів в погосподарській книзі, за № 3 зареєстрований будинок з погосподарськими будівлями і спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 за громадянкою ОСОБА_1 .
З довідки Михайлівської сільської ради Лебединського району Сумської області № 590 від 04.07.2019 року (а.с.11) встановлено, що ОСОБА_3 , 1979 року народження зареєстрований в АДРЕСА_1 , але не проживає за вказаною адресою більше року.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен зокрема, повідомили, що вони є сусідами по городу з ОСОБА_1 ствердили, що знають позивачку приблизно 28 років, однак жодного разу ОСОБА_3 вони не бачили, ствердили, що ОСОБА_3 дійсно не проживає по АДРЕСА_1 .
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, відповідно до положень ст. 391 ЦК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 317, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 77-81, 133, 140, 141, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , 1979 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя Бакланов Р. В.