Єдиний унікальний номер 229/2631/19 Номер провадження 22-ц/804/2666/19

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2019 року м. Бахмут

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Біляєвої О.М., Новікової Г.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Донецького апеляційного суду в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на рішення Дружківського міського суду Донецької області від 9 серпня 2019 року, ухваленого судом у складі головуючого судді Грубника О.М. в місті Дружківці Донецької області, у справі номер 229/2631/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2019 року до Дружківського міського суду Донецької області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ТОВ «Авто-Просто» про захист прав споживача та стягнення коштів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 17 жовтня 2016 року у місті Запоріжжі вона уклала з відповідачем ТОВ «Авто Просто» договір №721301 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі з додатками, предметом якого є надання учаснику послуг системи АвтоТак, спрямованих на придбання автомобіля через систему придбання у групах.

Вказаний договір укладений з метою придбання легкового автомобіля ЗАЗ Lanos на суму 211500,00 грн. Певний час позивач сплачувала внески за автомобіль, однак, не отримавши його, 2 грудня 2016 року подала заяву про розірвання договору та повернення сплачених внесків.

19 березня 2019 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача із відповідною вимогою про розірвання договору та повернення коштів.

Вказані вимоги відповідачем проігноровано.

Тому, позивачка ОСОБА_1 просила суд стягнути з ТОВ «Авто Просто» на свою користь сплачені на виконання договору №721301 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі від 17 жовтня 2016 року щомісячні періодичні платежі, що підлягають поверненню у зв`язку з розірванням договору у розмірі 89887,50 грн.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 9 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача та стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 89887,50 грн, сплачену на виконання договору №721301 від 17 жовтня 2016 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач ТОВ «Авто Просто», подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Дружківського міського суду Донецької області від 9 серпня 2019 року та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції ухвалено з грубим порушенням норм процесуального та матеріального права. Висновки суду не відповідають дійсним

обставинам справи.

Суд першої інстанції безпідставно зазначив в своєму рішенні, що сторони зобов`язались укласти основний договір 21.08.2018 року з посиланням на положення попереднього договору купівлі-продажу транспортного засобу, який між сторонами не укладався.

Задовольняючи позов, суд за відсутністю будь-якого нормативно-правового обґрунтування стягнув з відповідача на користь позивача суму в розмірі 89887,50 грн.

При цьому зазначив, що з грудня 2016 року ОСОБА_1 припинила виконувати взяті на себе обов`язки за договором, тому 31.12.2019 року ТОВ «Авто Просто» розірвало договір з ОСОБА_1 , про що її повідомлено письмово. За період дії договору позивачем сплачено 33,1036% від ціни автомобіля. Поточна ціна автомобіля, дійсна в місяці сплати позивачем останнього платежу, становила 213300,00 грн. З врахуванням відступного 1,6666% до повернення підлягають 31,4370%, що становить 67055,12 грн.

Вважає висновки суду першої інстанції про порушення умовами договору положень ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» є необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила апеляційний суд відхилити апеляційну скаргу ТОВ «Авто Просто», рішення Дружківського міського суду Донецької області від 9 серпня 2019 року залишити без змін. (а.с. 112-113).

Рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, ухваленим з повним встановленням обставин справи, підтвердженим належними та допустимими доказами та таким, що відповідає вимогам закону та ст. 1 та 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Доводи апеляційної скарги, не зважаючи на їх обсяг, не містять жодного аргументу, які об`єктивно свідчили б про невідповідність закону оскаржуваного рішення.

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 17 жовтня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Авто Просто» укладено договір №721301 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Договір укладений з метою придбання позивачем легкового автомобіля марки ЗАЗ Lanos на суму 211500,00 грн, відповідно до додатка №1 (а.с. 7-11, 13).

З квитанції №ТВБВ 10004/077 від 15 листопада 2016 року вбачається, що позивачкою ОСОБА_1 здійснено авансовий платіж в розмірі 92386,00 грн за послуги в придбанні автомобіля на рахунок відповідача ТОВ «Авто Просто» (а.с. 15, 16).

З заяви від 2 грудня 2016 року видно, що позивачка ОСОБА_1 направила на адресу ТОВ «Авто Просто» заяву про розірвання договору від 17 жовтня 2016 року та просила повернути їй сплачені грошові кошти у сумі 100000,00 грн на її рахунок, зазначивши його реквізити. Надана позивачем копії опису вкладення цінного листа від 2 грудня 2016 року та квитанція від 2 грудня 2016 року свідчать про направлення відповідачу заяви про визнання договору недійсним з копією цього договору від 17.10.2016 року, реквізитами банку та копією ідентифікаційного коду (а.с. 19, 20).

До відзиву на позовну заяву відповідачем надано заяву позивача від 2 грудня 2016 року про те, що позивач вважає укладений з відповідачем договір недійсним (а.с. 53).

З листа-вимоги від 14 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 направлено вимогу про повернення сплачених коштів (а.с. 22).

Відповідно до листа ТОВ «Авто Просто» від 25.03.2019 року, ОСОБА_1 повідомлено про розірвання договору №721301 від 17.10.2016 року у зв`язку з невиконанням вимог ст. 4 розділу 1, ст. 2 п. 2.3 розділу ІІ та статті 13 п. 13.4 розділу 2 вказаного договору (а.с. 55).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості заявлених позовних вимог в розмірі 89887,50 грн.

З таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не в повній мірі відповідає фактичним обставинам справи та закону.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 907 ЦПК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін.

Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Отже, судом першої інстанції правильно визначено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу одержані на виконання договору кошти, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 31.12.2018 року укладений договір розірвано.

Проте, в своєму рішенні суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вказаний договір №721301 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) від 17 жовтня 2016 року є попереднім договором купівлі-продажу автомобіля.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2016 року сторони уклали договір №721301 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Договір укладений з метою придбання позивачем легкового автомобіля марки ЗАЗ Lanos на суму 211500,00 грн., що не є по своєї суті попереднім договором купівлі-продажу автомобіля.

Довід апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованим.

Разом з тим, за вказаним договором позивачкою ОСОБА_1 15 листопада 2016 року сплачено грошові кошти в розмірі 92386,00 грн на рахунок відповідача ТОВ «Авто Просто». Інші сумі відповідно до укладеного договору позивачем не сплачувались.

В позовній заяві позивачка наполягає, що укладений договір розірваний.

25.03.2019 року ТОВ «Авто Просто» повідомило ОСОБА_1 про розірвання договору №721301 від 17.10.2016 року у зв`язку з невиконанням умов статті 4 розділу І вказаного договору з 31.12.2018 року.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що сторони визнають той факт, що укладений

між ними договір №721301 від 17 жовтня 2016 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі розірваний.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Пунктами 12.1, 12.1.1., 12.1.2 ст. 12 договору №721301 передбачено, що учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що зобов`язаний повідомити Авто Просто у письмовій формі. У строк встановлений чинним законодавством, Авто Просто розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених в цій статті. Сума періодичних платежів, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою. Максимальний строк повернення періодичних платежів згідно з пунктом 12.1.1 не може перевищувати двох років з дня отримання Авто Просто заяви про дострокове розірвання договору.

Отже, доводи апеляційної скарги щодо повернення позивачу грошової суми, за вирахуванням відступного 1,6666%, в розмірі 67055,12 грн, що складає 31,4370% сплаченої ОСОБА_1 грошової суми, заслуговують на увагу.

За таких обставин, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про задоволення позовних вимог в розмірі 89887,50 грн та помилково ухвалив рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Тому, відповідно до ст. 376 ЦПК України, рішення суду першої інстанції про стягнення з ТОВ «Авто Просто» на користь ОСОБА_1 суми в розмірі 89887,50 грн підлягає скасуванню та ухваленню нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Від сплати судового збору позивача звільнено на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України від «Про захист прав споживачів».

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону розмір судового збору за подання позову до суду фізичною особою або фізичною особою підприємцем складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 67055,12 грн (74,60%), тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно задоволеним вимогам, в розмірі 573,22 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» задовольнити частково.

Рішення Дружківського міського суду Донецької області від 9 серпня 2019 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживача та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) періодичні платежі в розмірі 67055,12 гривень (шістдесят сім тисяч п`ятдесят п`ять грн 12 коп.), сплачені відповідно до договору №721301 від 17 жовтня 2016 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» () в дохід держави судовий збір в розмірі 573,22 гривень (п`ятсот сімдесят три грн 22 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що ухвалена у малозначній справі, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 28 листопада 2019 року.

Суддя: