ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2019 року м. Херсон

справа № 661/2006/19

провадження № 22-ц/819/1548/19

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Склярської І.В.,
Чорної Т.Г.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області у складі судді Бойко М.Є. від 18 липня 2019 року в справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про те, що 08 липня 2010 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг.

За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Своїм підписом у заяві ОСОБА_1 підтвердив, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Посилаючись на те, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами в межах встановленого угодою ліміту, а останній своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, розмір якої станом на 26 березня 2019 року становить 29374,86 грн, із яких: 2665,77 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 22001,12грн пеня за прострочене зобов`язання, 2832,98 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн; 500 грн - штраф (фіксована частина), 1374,99 грн - штраф (процентна складова), а також судові витрати.

Заочним рішенням суду від 18 липня 2019 року позов задоволено частково та постановлено:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2665,77 грн, яка становить заборгованість за простроченим тілом кредиту та судові витрати на сплату судового збору в розмірі 174,33 грн, а всього: 2840,10 гривень.

В інший частині у задоволенні позовних вимог відмовити.

В апеляційний скарзі Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафів і ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, а висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача пені та штрафів не відповідають умовам укладеного сторонами в порядку частини 1 статті 634 ЦК України договору, суперечить нормам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також зроблені без врахування висновків щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду в оскарженій частині мотивовано тим, що підписана сторонами анкета-заява не містить такої умови кредитного договору, як встановлення відповідальності позичальника у вигляді неустойки за порушення зобов`язань, а витяги із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та із Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не підписані позичальником, тому відсутні підстави вважати їх погодженими з ним.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 08 липня 2010 року сторони уклали договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Згідно із вказаною анкетою-заявою ОСОБА_1 виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну карту кредитку «Універсальна» та погодився, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

В заяві-анкеті є підпис ОСОБА_1 як позичальника та відмітка про те, що він ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, та погоджується з ними.

Анкета-заява не містить будь-яких умов кредитного договору та розміру встановленого банком на платіжну карту кредитного ліміту, а у наданій банком довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» зазначено, зокрема, базову процентну ставку, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості, штраф при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань.

Суд наведену довідку вважав витягом із тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», що не підписана позичальником.

Проте, із змісту довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», більш якісну копію якої позивач надав суду апеляційної інстанції, вбачається, що вона підписана позичальником 14 вересня 2010 року та в ній зазначено про те, що ОСОБА_1 видана карта типу MasterCardMass (а.с.11).

За розрахунком банку станом на 26.03.2019 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у розмірі 29 374, 86грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 2 665,77 грн; пені, нарахованої за прострочене зобов`язання, в розмірі 22 001,12грн; пені, нарахованої за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 гривень, у розмірі 2 832,98грн; штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн та штрафу (процентна складова) у розмірі 1 374, 99грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства ( частина друга статті 551 ЦК України).

Таким чином, у разі укладення кредитного договору неустойка поділяється на встановлену законом (розмір та підстави якої визначаються актами законодавства) та договірну (розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами у самому договорі).

При цьому відповідно до вимог статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Отже, оскільки позивач заявив вимоги про стягнення з відповідача договірної неустойки, її розмір та підстави стягнення мають бути викладеними у письмовій формі, яка передбачає наявність підписів сторін (частини перша, друга статті 207 ЦК України).

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення неустойки, в тому числі її розміру та порядку нарахування, посилався на анкету-заяву відповідача про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Витяг із тарифів банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https//privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Натомість до позовної заяви банк, серед іншого, долучив довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», яка хоч і містить підпис позичальника, однак датована 14 вересня 2010 року з посиланням на тип карти MasterCardMass, в той час, як кредитний договір із ОСОБА_1 був укладений 08 липня 2010 року та в заяві-анкеті позичальника відсутнє посилання на тип кредитної карти.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ця довідка, якою визначено відповідальність позичальника за невиконання зобов`язань за кредитним договором у вигляді неустойки, та саме цей Витяг із Умов та правил надання банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету 08 липня 2010 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначених в наданих банком документах розмірах і порядку нарахування.

Таким чином, враховуючи, що позивач не надав належних та допустимих доказів у підтвердження умов договору щодо визначеної сторонами відповідальності позичальника за порушення зобов`язань, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позову в цій частині та вважає цей висновок таким, що відповідає обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

При цьому, на думку колегії суддів, суд правильно вважав, що в даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим позивачем у період з часу виникнення спірних правовідносин (08 липня 2010 року) до моменту звернення до суду з вказаним позовом (22 квітня 2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг із Тарифів та Витяг із Умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті заяві домовленості сторін про сплату позичальником пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Довідка про умови кредитування та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, в той час, як відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Наведені висновки суду відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, які згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України повинні враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи позивача про те, що судом не врахована довідка про умови кредитування, у якій зазначено розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та розмір штрафу при порушенні строків платежів за грошовими зобов`язаннями більше, ніж на 30 днів, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки наведена довідка хоч і підписана позичальником, однак через два місяці та шість днів після звернення до банку із заявою-анкетою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (14.09.2010року). Викладена в ній інформація щодо умов кредитування, зокрема, типу карти не співпадає з інформацією щодо послуг, які банк зобов`язався надати ОСОБА_1 відповідно до анкети-заяви від 08.07.2010 року, яка в свою чергу не містить будь-якої інформації, як щодо умов кредитування, так і щодо типу кредитної карти, виданої банком позичальнику. Номер кредитної картки, яка була видана відповідачеві під час укладення кредитного договору відсутній в обох наведених документах.

Банк наведені суперечності у доказах не спростував, а надав суду апеляційної інстанції довідку про те, що за укладеним з ОСОБА_1 кредитним договором б/н йому первісно кредитна картка видана 09.08.2010 року, а також виписку по рахунку, із якої вбачається, що ОСОБА_1 використовував основну карту, номер якої не співпадає з номерами виданих йому банком карток згідно із зазначеною вище довідкою; виписка зроблена за період з 01.01.1999 року по 27 жовтня 2019 року, однак містить інформацію про деталі операції, починаючи з 01 листопада 2011 року.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав вважати доведеними обставини щодо встановленої укладеним сторонами 08.07.2010 року кредитним договором неустойки, а вимог про стягнення з відповідача неустойки, встановленої актами цивільного законодавства, позивач в даній справі не заявляв.

Отже, рішення в оскарженій частині ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову про стягнення неустойки відсутні.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченим тілом кредиту судом апеляційної інстанції не переглядалося в силу статті 367 ЦПК України як не оскаржене.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 18 липня 2019 року в оскарженій частині без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає як ухвалена у малозначній справі.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: І.В. Склярська

Т.Г. Чорна

Повний текст постанови складено 20 листопада 2019 року

Суддя Л.В. Пузанова