Постанова

Іменем України

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 548/910/15-ц

провадження № 61-29678св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , відповідач - Публічне акціонерне товариство «Банк Форум»,
розглянувши у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року у складі судді Старокожка В. П. та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року у складі колегії суддів: Бондаревської С. М., Кривчун Т. О., Пилипчук Л. І.,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення»

ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 14 вересня 2007 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (далі - АКБ «Форум»), правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній відкрив відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі 100 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 вересня 2017 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом

на 21 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 60 197,38 грн,

з яких: заборгованість за кредитом - 43 068,19 грн; заборгованість зі сплати відсотків - 7 741,64 грн; пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів -4 387,55 грн; штраф за порушення умов страхування предмету застави - 5 000 грн, яку банк просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь.

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання недійсними пунктів кредитного договору.

Позовна заява мотивована тим, що 14 вересня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до пункту 4.1 якого за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що становить 73 % від суми неповернення кредиту та/або несплачених процентів за рік.

Також позивач зазначав, що пунктами 2.3, 2.6 кредитного договору передбачено повернення кредитних коштів, а також процентів за користування кредитними коштами на відкритий йому позичковий рахунок в АКБ «Форум».

Посилаючись на те, що вказані пункти кредитного договору є такими, що не відповідають положенням статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що одностороння зміна умов договору суттєво обмежує права позивача як споживача, ОСОБА_1 просив суд визнати недійними пункти 2.3, 2.6, 4.1 кредитного договору від 14 вересня 2007 року.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року позов ПАТ «Банк Форум» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором від 14 вересня 2007 року у розмірі 60 197,38 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 43 068,19 грн; заборгованість зі сплати відсотків - 7 741,64 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів - 4 387,55 грн., штраф за порушення умов страхування предмету застави - 5 000 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року залишено без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в частині несвоєчасного його виконання тягне цивільно-правову відповідальність, передбачену статтями 526, 527, 1048, 1050, 1054 ЦК України, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача на користь банку вказаної заборгованості. Разом з тим, визнання недійними пунктів кредитного договору не підлягають задоволенню, оскільки правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що вимога банку про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 5 000 грн не підлягає задоволенню, у зв`язку з тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами підстав для його стягнення, оскільки вказаний штраф нарахований у порушення вимог пункту 3.3.7 кредитного договору. Крім того, позивач не був повідомлений про ліквідацію банку та відкриття накопичувального рахунку.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на касаційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 липня 2017 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі та витребувано цивільну справу.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

Відповідно до підпунктів 2.3.2, 2.3.4, 2.3.13, 2.3.49 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26 листопада 2010 року № 30, зі змінами та доповненнями, постанови Пленуму Верховного Суду від 24 травня 2019 року № 8 «Про здійснення правосуддя у Верховному Суді» та рішення зборів суддів Касаційного цивільного суду від 28 травня 2019 року № 7 «Про заходи, спрямовані на своєчасний розгляд справ і їх вирішення у розумні строки», у справі № 548/910/15-ц (провадження № 61-29678св18) призначено повторний автоматизований розподіл.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 14 вересня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до умов якого останній відкрив відновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування у розмірі

100 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 17,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 13 вересня 2017 року.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору забезпеченням повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування та можливої неустойки (штраф, пеня) є договір іпотеки - приміщення магазину за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з пунктом 3.3.7 кредитного договору позичальник зобов`язаний протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку.

Пунктом 4.4 кредитного договору за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених пунктом 3.3 (крім пункту 3.3.2) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору станом

на 21 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 60 197,38 грн,

з яких: заборгованість за кредитом - 43 068,19 грн; заборгованість зі сплати відсотків - 7 741,64 грн; пеня, нарахована за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів -4 387,55 грн; штраф за порушення умов страхування предмету застави - 5 000 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша і фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору в частині несвоєчасного його виконання тягне цивільно-правову відповідальність, передбачену статтями 526, 527, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Встановивши, щовідповідачем порушені умови кредитного договору, що, зокрема, підтверджується розрахунком заборгованості, наданим банком, та не спростовано належними та допустимими доказами відповідачем, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позову ПАТ «Банк Форум».

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що при укладенні оспорюваного договору, банком не було дотримано вимог, одержання яких є необхідним для чинності правочину.

Встановивши, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови; відповідач у письмовій формі надав позивачу вичерпну інформацію про умови кредитування, визначивши взаємні права та обов`язки сторін та погодивши порядок сплати тіла кредиту та процентів за його використання, а також розміру неустойки у випадку порушення зобов`язання, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Доводи касаційної скарги про те, що вимога банку про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 5 000 грн не підлягає задоволенню, а також те, що позивач не був повідомлений про ліквідацію банку та відкриття накопичувального рахунку, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ «Банк Форум» на адресу позивача відповідно до пункту 7.6 кредитного договору від 14 вересня 2007 року була направлена вимога про дострокове виконання зобов`язань.

Відповідно до пояснень ПАТ «Банк Форум» останній зазначає, що про зміну моделі погашення кредитів ОСОБА_1 був ознайомлений особисто під розписку 21 січня 2010 року.

Улітку 2010 pоку в ПАТ «Банк Форум» була здійснена реорганізація, внаслідок якої було припинено діяльність Полтавської філії та відповідно змінено рахунки, на яких обліковувалась заборгованість клієнта за кредитним договором та змінено транзитний рахунок на № НОМЕР_1 .

З липня 2010 pоку ОСОБА_1 проводив погашення кредиту та сплату відсотків за користування кредитом без використання рахунків, вказаних

у пунктах 2.3, 2.6 кредитного договору та без використання транзитного рахунку № НОМЕР_2 .

Протягом 2014-2015 років транзитний рахунок № НОМЕР_1 не блокувався та був відкритий для здійснення розрахунків, на нього

ОСОБА_1 міг здійснювати погашення кредиту та сплату процентів, нарахованих за кредитом через інші банківські установи та Укрпошту, зазначаючи транзитний рахунок № НОМЕР_1 у ПАТ «Банк Форум» під час перерахування коштів на накопичувальний рахунок.

Банк відображає в бухгалтерському обліку суму заборгованості за кредитом, що не сплачена позичальником (боржником) у визначений договором строк, наступного робочого дня такою проводкою: з рахунку для обліку наданих кредитів на рахунки обліку простроченої заборгованості за наданими кредитами Після цього банк відображає в бухгалтерському обліку погашення простроченої заборгованості за митною операцією такою проводкою: з рахунків для обліку грошових коштів на рахунки клієнтів рахунки для обліку простроченої заборгованості за наданими кредитами.

Таким чином, рахунки визначені в кредитному договорі для погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, є лише внутрішньобанківськими рахунками, порядок відкриття та закриття яких визначається банком самостійно, облік заборгованості на них здійснюється лише до прострочення, а в разі несплати позичальником заборгованості по кредиту облік такої заборгованості та її погашення відбувається через інші рахунки, незалежно від волі сторін договору.

Також суди встановили, що з копій квитанцій від 01 липня, 20 вересня,

20 листопада, 02 грудня 2013 року, від 20 січня, 20 березня, 23 та 30 квітня, 20 та 30 травня 2014 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 був повідомлений про зміну рахунків, жодних заперечень щодо такої зміни банку не надав, при погашенні тіла кредиту та відсотків за користування кредитними коштами користувався новими рахунками до червня 2014 року.

Разом з тим, відповідно до статті 8 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та пункту 3.3.7 кредитного договору ОСОБА_1 зобов`язаний протягом дії договору страхувати за власний рахунок предмет іпотеки в повному обсязі від всіх видів ризику на користь банку.

Суди встановили, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження укладення договору страхування відповідно до пунктів 2.1, 3.3.7 кредитного договору, що є підставою для застосування до відповідача згідно з пунктом 4.4 договору штрафних санкцій у вигляді

5 000 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого

2010 року).

Судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій є достатньо мотивованими та такими, що відповідають нормам закону.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками судів, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи, в основному направлені на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 18 травня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська А. І. Грушицький В. В. Сердюк