Справа № 219/4100/15-ц
Провадження № 2-зз/219/7/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Медінцевої Н.М.,

при секретареві Волохіній Г.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бахмуті Донецької області клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

26 травня 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, предметом спору позову, у тому числі був будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 травня 2015 року за заявою ОСОБА_2 вжито заходи забезпечення позову, а саме, накладено арешт, у тому числі на житловий будинок АДРЕСА_1 , та який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 26-27).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 42577276 від 20 серпня 2015 року, на виконання вказаної ухвали суду від 27 травня 2015 року Відділом державної виконавчої служби Артемівського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , належне ОСОБА_1 (а.с. 48).

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 листопада 2015 року провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя закрито у зв`язку із відмовою позивача від позову (а.с. 81).

06 червня 2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, в якому вона просить скасувати арешт з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , накладений ухвалою суду від 27 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна (2-з/219/10/2015). Просить справу розглядати без її участі, оскільки знаходиться на території Росії (а.с. 84).

Учасники справи у судове засідання для розгляду вказаного клопотання не з`явилися. Про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає вказане клопотання таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Відповідно до пп. 9 п.1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи та витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування судом доказів в випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову є невмотивованим та у ньому не обґрунтовано необхідність скасування забезпечення позову. Крім того, заявником ОСОБА_1 до вказаного клопотання не додано жодного доказу на підтвердження своїх вимог щодо скасування заходів забезпечення позову. Зокрема, заявником не надано доказів, що на теперішній час вказаний будинок, на який накладено арешт, належить їй на праві власності та на час звернення до суду арешт є чинним. Крім того, з електронного клопотання неможливо встановити, ким воно подане, оскільки воно не містить підпису та повної адреси особи, яка його подала, та до клопотання не додано документів, що посвідчують особу, яка подала клопотання.

За таких обставин, на даний час відсутні правові підстави для скасування арешту майна у вказаній цивільній справі. Тому суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

При цьому, суд роз`яснює, що згідно з ч. 6 ст. 158 ЦПК України, відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 89, 158, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції Донецького апеляційного суду, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Медінцева