Ухвала

Іменем України

09 січня 2019 року

м. Київ

справа № 265/5028/16-ц

провадження № 61-44991ск18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Висоцької В. С., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, приведення сторін угоди до первинного стану, виселення та зняття з реєстрації,

В с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з указаним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що перебуваючи з ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 року вони придбали за спільні кошти нежитлове приміщення загальною площею 49,4 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_6 ОСОБА_6 уповноважив без її згоди свого батька - ОСОБА_7 укладати угоди щодо належного йому майна і 09 червня 2015 року він уклав договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення. Оскільки ОСОБА_8 не брала участі в укладенні цієї угоди, не надавала згоди на продаж спільного майна, тому просила визнати недійсним вказаний договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, визнати за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок, стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 80 000 грн, що сплачені за недійсним договором купівлі-продажу та зобов'язати ОСОБА_4 виселитися.

У процесі розгляду справи від сторін надійшла узгоджена між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 мирова угода, яку сторони просили затвердити та закрити провадження в справі на підставі мирного врегулювання спору.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 18 жовтня 2016 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Визнано договір купівлі-продажу нежитлової будівлі на АДРЕСА_1 укладений 09 червня 2015 року між ОСОБА_6, в інтересах якого за довіреністю діяв ОСОБА_7, та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Куркчи Г. І., реєстр № 1064, недійсним. Визнано за ОСОБА_6 право власності на житловий будинок, розташований на АДРЕСА_1 Зобов'язано ОСОБА_6 сплатити на користь ОСОБА_4 в строк до 31 грудня 2016 року отримані за умовами договору купівлі-продажу від 09 червня 2015 року грошові кошти в сумі 80 000 грн. Зобов'язано ОСОБА_4 протягом шести місяців з моменту отримання від ОСОБА_6 грошових коштів в розмірі 80 000 грн знятися з реєстраційного обліку та виселитися з житлового будинку, розташованого на АДРЕСА_1 Провадження в справі закрито.

Постановою апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року ухвалу суду першої інстанції скасовано і справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

26 вересня 2018 року ОСОБА_4 надіслав засобами поштового зв'язку до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року. Повний текст постанови апеляційного суду складено 27 серпня 2018 року.

В касаційній скарзі ОСОБА_4 просить суд касаційної інстанції оскаржувану постанову апеляційного суду скасувати і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом порушено норми процесуального права та не залучено до участі в справі ОСОБА_10 Також ОСОБА_4 зазначає, що ОСОБА_10 не мала права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, оскільки вона не є учасником справи.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваної постанови апеляційного суду вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09 червня 2015 року ОСОБА_6, від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_7, передав у власність, а ОСОБА_4 прийняв і зобов'язався оплатити нежитлову будівлю, розташовану на АДРЕСА_1

На момент укладення цього договору ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_10, яка надала згоду на укладення цього договору та підтвердила, що гроші, які витрачаються її чоловіком на придбання цього майна є їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 22 вересня 2015 року, проведено реконструкцію нежитлових будівель в житловий будинок та господарські споруди на АДРЕСА_1

Відповідно до вказаної декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 52 2015 грн, в тому числі вартість на будівельно-монтажні роботи - 32 205 грн.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 грудня 2015 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Виходячи з положень статті 119 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) саме позивач, звертаючись до суду з позовом, визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідно до положень статей 33, 34, 35, 130 ЦПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин та визнання мирової угоди в попередньому судовому засіданні) суд, зокрема, вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь в справі. На будь-якій стадії судового розгляду за клопотанням позивача, можливо залучити до участі у справі іншу особу, як співвідповідача, а також вступ третіх осіб, якщо рішення в справі може вплинути на їх права та обов'язки.

Отже, на суд покладено обов'язок вирішення справи відповідно до закону,суд має право й зобов'язаний визначити суб'єктний склад спору залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню.

Суд апеляційної інстанції скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, правильно виходив з того, що умовами мирової угоди порушено права ОСОБА_10, оскільки її не було залучено до участі в справі, не з'ясовано питання - чи не суперечать закону умови мирової угоди, чи не порушують права ОСОБА_10, оскільки вона фактично позбавлена права власності на майно, набуте в період шлюбу.

Отже, суд першої інстанції, приймаючи судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі в справі, порушив норми процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для подальшого розгляду.

Із змісту касаційної скарги, оскаржуваної постанови апеляційного суду та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності.

За правилом пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України,

Ухвалив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на постанову апеляційного суду Донецької області від 22 серпня 2018 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, приведення сторін угоди до первинного стану, виселення та зняття з реєстрації.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити ОСОБА_4.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає

Судді: В. В. Пророк

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська