Справа № 627/763/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Вовк Л.В

з участю секретаря - Казакової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до В`язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

у с т а н о в и в :

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до В`язівської сільської ради Краснокутського району Харківської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказала , що її батько ОСОБА_2 працював в колгоспі « Родіна » в період з 01.01.1959 р. по 24.05.1990 р. та був прийнятий в члени колгоспу. Згодом колгосп був реорганізований у КСП ім.Кутузова , а потім у АТЗТ «Агрофірма ім.Кутузова», яке згодом ліквідовано. . В період розпаювання земель колгоспу , батька помилково не включили до списку осіб, які б мали право на земельну частку (пай), тому за життя сертифікат на право на земельну частку (пай) він не отримав. Вона є спадкоємицею першої черги та має намір успадкувати земельну частку (пай) , однак відсутність правовстановлюючого документа перешкоджає їй прийняти спадщину в нотаріальному порядку . Прохала визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

У судове засідання позивач не з`явилася , подала заяву заслухати справу у її відсутність , позов підтримала , просила задовольнити.

Представник відповідача в у судове засідання не з`явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , прохала ухвалити рішення на розсуд суду.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Судом встановлено ,що позивач є дочкою ОСОБА_2 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 26.02.1974 р.

ОСОБА_2 працював в колгоспі « Родіна» з 01.01.1959 р. по 24.05.1990 р. на різних посадах що підтверджує довідка АТ « Агрофірма імені Кутузова».

Відповідно до архівної довідки Краснокутської РДА від 16.04.2019 р. , в архівному фонді АТЗТ « Агрофірма ім.Кутузова» у книгах протоколів загальних зборів членів колгоспу та засідань правління колгоспу « Родіна» , є дані ,що ОСОБА_2 прийнятий в члени колгоспу ( протокол №2 від 10.03.1959 р.).

Згідно архівної довідки Краснокутської РДА від 16.04.2019 р. , в лютому 1963 р. колгосп « Родіна» був перейменований в колгосп ім. Кутузова , 25.02.1992 р. колгосп був реорганізований в КСП ім. Кутузова , з 03.02.1996 р. КСП « Кутузова» був реорганізований в АТЗТ « Агрофірма ім.Кутузова» , у грудні 2000 року АТЗТ « Агрофірма ім.Кутузова» ліквідована.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 видане В`язівською сільською радою від 07.02.2008 р.

Як зазначає довідка відділу у Краснокутському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 23.04.2019 р. , ОСОБА_2 не включений до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю АТ « Агрофірма ім.Кутузова» серії ХР 18-00-000-253 зареєстрованого за №4 від 05.09.1994 р. , сертифікат ним не отриманий.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця ...

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , як дочка померлого.

Інші спадкоємці за законом, крім позивача, яка є спадкоємцем першої черги майна ОСОБА_2 , судом не встановлені, до нотаріальної контори з відповідними заявами щодо сподкового майна вони не звертались.

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Як зазначає ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом , звернутися до суду за захистом своїх порушених ,невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі ,якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою.

Законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину ( гл.89 ЦК України) .

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ « Про судову практику у справах про спадкування « від 30.05.2008 р. №7 за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження .

Як вбачається з листа Краснокутської державної нотаріальної контори від 05.09.2019 р. після померлого ОСОБА_2 , спадкова справа не заведена , заяви про прийняття чи відмову від неї до нотаріальної контори не надходили , свідоцтва про право на спадщину не видавалося.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено , що ОСОБА_1 ,як спадкоємець першої черги в установлений законом порядку спадщину після смерті батька не прийняла , доказів що вона на момент смерті проживала з спадкодавцем чи звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в установлений законом строк ,не надано ; відсутні докази того, що позивач намагалася вирішити вказане питання в позасудовому порядку та нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії . Крім того , Державний акт на право колективної власності на землю по АТ « Агрофірма ім.Кутузова» виданий 05 вересня 1994 р., однак матеріали справи не містять доказів, чи залишався ОСОБА_2 на цей час членом КСП. У списках до Державного акта ОСОБА_2 не значиться, сертифікат на земельну частку (пай) не отримав, Отже, відсутні докази про належність померлому права на земельну частку (пай). З огляду на викладене, суд дійшов висновку , що на час відкриття спадщини ( на день смерті) ОСОБА_2 не набув права на земельну частку (пай), отже це право не входило до складу спадщини після його смерті, а відтак і відсутні правові підстави переходу такого права до спадкоємця за законом позивача ОСОБА_1 та задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216,1217, 1261 ЦК України ,ст.ст.22,23 ЗК України, ст.ст. 10, 12,13,81,263-265,354 ЦПК України , суд ,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - залишити без задоволення .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його оголошення та в порядку ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 21.11.2019 року.

Найменування сторін:

Позивач : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої с.Михайлівка Краснокутського району Харківської області , ідентиф.номер : НОМЕР_3 .

Відповідач : В`язівська сільська рада Краснокутського району Харківської області , юридична адреса : пров.Погорєлова,2 с.В`язова .

Суддя Вовк Л. В.