Справа № 744/1048/19
Провадження по справі № 2/744/542/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2019 року Семенівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Смаги С. В.,

при секретарі судового засідання Фільчаговій Г. В.,

за участю:

представника позивача Карпіки С. І.,

відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області в особі органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Семенівська районна державна адміністрація Чернігівської області в особі органу опіки та піклування в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подала до Семенівського районного суду Чернігівської області позов до відповідачів: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому позивач просив: позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути із ОСОБА_1 на користь Семенівської районної державної адміністрації аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути із ОСОБА_2 на користь Семенівської районної державної адміністрації аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

В обґрунтування позовних вимог позивачем у позові зазначено про те, що

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов`язків: не створюють належних умов для проживання, виховання та повноцінного розвитку дітей, не піклуються про здоров`я, зловживають алкогольними напоями, ніде не працюють. В сім`ї постійно виникають сварки в присутності дітей. Кошти, які отримують батьки на дітей, використовують не за призначенням. Сім`я знаходиться під соціальним супроводом Семенівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та на обліку у службі в справах дітей з 2014 року. Із сім`єю постійно проводилася профілактична робота, але позитивного результату це не дало. У 2016 році малолітня ОСОБА_5 перебувала в Чернігівському центрі соціально - психологічної реабілітації дітей, як дитина яка опинилася в складних життєвих обставинах, так як мати ухилялася від виконання батьківських обов`язків, але мати належних висновків не зробила.

Ухвалою судді від 12 серпня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження за вказаним позовом та призначено підготовче судове засідання на 18 вересня 2019 року.

Ухвалою суду від 18 вересня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 16 жовтня 2019 року.

Представник позивача, Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області в особі органу опіки та піклування, провідний спеціаліст служби у справах дітей Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області Карпіка Світлана Іванівна у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні та пояснила про те, що вона не з згодна з позовними вимогами позивача про позбавлення її батьківських прав відносно її малолітніх дітей, тому що вона, на її думку, не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не зловживає алкогольними напоями, належним чином доглядає за дітьми.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні та пояснив про те, що він не з згоден з позовними вимогами позивача про позбавлення його батьківських прав відносно його малолітньої дитини, тому що він, на його думку, не ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не зловживає алкогольними напоями, належним чином доглядає за дітьми.

Допитана свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що вона є матір`ю відповідача ОСОБА_1 , яка співмешкає з відповідачем ОСОБА_2 . Свідок стверджує, що відповідачі належним чином виконували свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання своїх дітей. Батькі люблять своїх дітей та хочуть забрати їх додому. Раніше у відповідачів були випадки вживання алкогольних напоїв. На даний час вони алкогольними напоями не зловживають, працюють по найму у господарствах інших людей, мають город, який обробляють.

Допитана свідок ОСОБА_7 , яка є рідною сестрою відповідача ОСОБА_1 у судовому засіданні дала показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_6 .

Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає за необхідне позов вирішити за наступних обставин.

У справі встановлено, що в селі Чорний Ріг Семенівського району Чернігівської області проживають відповідачі у праві ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є їхньою спільною дитиною.

У матеріалах справи містяться копії двох актів обстеження умов проживання відповідачів від 10 червня 2019 року та 23 червня 2019 року, згідно відомостей яких було встановлено неналежне виконання батьками своїх батьківських обов`язків відносно малолітніх дітей (а. с. 8, 9).

Також в матеріалах справи є копія акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї відповідача ОСОБА_1 від 10 липня 2019 року зі змісту якого суттєвих недоліків не вбачається (а. с. 10).

У матеріалах справи міститься висновок Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області від 17 липня 2019 року № 01-24/194 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у якому зазначається, що відповідачі ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не створюють для дітей нормальних умов проживання, виховання та розвитку, не піклуються про здоров`я дітей, зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, кошти, які отримують на дітей, використовують не за призначенням, в сім`ї постійно виникають сварки в присутності дітей (а. с. 13).

Згідно відомостей копії довідки Чернігівського центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації від 04 лютого 2016 року № 02-04/6, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , перебувала у Чернігівському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської облдержадміністрації з 04.02.2016 р. (а. с. 14).

Згідно відомостей інформації Комунального некомерційного підприємства «Семенівський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Семенівської міської ради Чернігівської області від 18 липня 2019 року № 02-06/2373, 23.06.2019 року до приймального відділення КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» представниками Семенівського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді були доставлені діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати дітей була у стані алкогольного сп`яніння. Одяг у дітей був брудний, діти голодні. Стан ОСОБА_4 середньої важкості, температура 38,5 С0, діагноз: ГРВІ. Стан ОСОБА_3 ближче до задовільного. Мати залишила дітей без нагляду в КЛПЗ «Семенівська ЦРЛ» (а. с. 16).

Згідно відомостей копії наданої виконавчим комітетом Семенівської міської ради характеристики від 10 липня 2019 року № 23-07/76 відповідач ОСОБА_2 періодично вживає спиртні напої, в стані алкогольного сп`яніння поводить себе, по відношенню до членів сім`ї неправильно, часом проявляючи агресію. Компрометуючими матеріалами виконком міської ради щодо ОСОБА_2 не володіє (а. с. 19).

Згідно відомостей копії наданої виконавчим комітетом Семенівської міської ради характеристики від 10 липня 2019 року № 23-07/77 відповідач ОСОБА_1 періодично вживає спиртні напої. Не завжди належно приділяє увагу вихованню неповнолітніх дітей. На критику щодо своєї поведінки реагує легковажно. З жителями села не конфліктує, підтримує дружні стосунки. Участі у громадському житті села не приймає. Компрометуючими матеріалами виконком міської ради щодо ОСОБА_1 не володіє (а. с. 20).

Згідно відомостей довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації від 04 вересня 2016 року № 57, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зарахована до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей з 04.09.2019 р. та буде навчатися в Хмільницькому НВК (а. с. 38).

Згідно відомостей повідомлення Комунального некомерційного підприємства «Семенівська центральна районна лікарня» Семенівської міської ради Чернігівської області від 26 вересня 2019 року № 01-03/1070, в терапевтичному відділенні КНП «Семенівська ЦРЛ» перебуває дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яку залишили батьки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а. с. 48).

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України Суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні визнала, що раніше у їхньому житті було декілька випадків зловживання алкогольними напоями, проте на даний час вона алкогольними напоями не зловживають взагалі, хочуть стати гарними батьками для своїх дітей та обіцяють зробити для цього все необхідне. Відповідачі психологічно важко сприймає можливість позбавлення їх батьківських прав відносно їх малолітніх дітей.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58).

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Дослідивши докази у справі суд дійшов переконання про відсутність правових підстав для застосування такого виняткового заходу, як позбавлення батьківських прав відповідачів, оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено наявності такого обов`язкового елементу як винності в умисному ухиленні матері від виконання її батьківських обов`язків.

З метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне збереження її зв`язків із сім`єю (матір`ю), що забезпечить її розвиток у безпечному та стійкому середовищі, яке не є неблагополучним, оскільки зворотного судом не встановлено.

Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18).

Стороною позивача не було надано до суду будь-яких доказів того, що на даний час відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання та утримання своїх малолітніх дітей, систематично зловживають алкогольними напоями, ведуть аморальний спосіб життя, поведінка батьків та спосіб їх життя на даний час створює загрозу життю та здоров`ю дітей.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батька і можливе лише у разі доведення винної поведінки останнього, його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками; належні та допустимі докази цього в справі відсутні, стосунки між батьками не повинні впливати на інтереси дитини.

В матеріалах справи відсутні документи, які підтверджують накладення на відповідачів адміністративних стягнень за ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя та виховання неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що стороною позивача не було надано достатніх доказів ухилення відповідачів від виконання батьківських обов`язків, не було належним чином обґрунтовано ризики для життя та здоров`я дитини, які б свідчили про необхідність позбавлення відповідачів батьківських прав.

За таких обставин підстав для задоволення позовних вимог щодо позбавлення відповідача батьківських прав не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Семенівської районної державної адміністрації Чернігівської області в особі органу опіки та піклування (ідентифікаційний код юридичної особи в , місцезнаходження: вулиця Червона Площа, будинок 6, місто Семенівка Чернігівської області, 15400) в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду через Семенівський районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: С. В. Смага