Справа № 439/515/18 Головуючий у 1 інстанції: Бородійчук О.І.
Провадження № 22-ц/811/2488/18 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2019 року м.Львів

Справа № 439/515/18

Провадження № 22ц/811/2488/18

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів з розгляду цивільних справ:

головуючого Приколоти Т.І.,

суддів Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув без повідомлення сторін апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «ПриватБанк»

на рішення Бродівського районного суду Львівської області, ухвалене у м.Броди 20 вересня 2018 року (суддя Бородійчук О.І.)

у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в розмірі 54 479,44 грн. за кредитним договором № б/н від 3 грудня 2014 року та судових витрат.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року відмовлено у задоволенні позову.

Рішення суду оскаржує позивач, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість та прийняття з порушенням норм матеріального і процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що відповідач отримала кредитний ліміт на кредитну картку. Зазначає, що відповідач зобов'язання за договором не виконала, не здійснила своєчасне погашення заборгованості за кредитом. Стверджує, що станом на 3 квітня 2018 року ОСОБА_2 має заборгованість перед банком в розмірі 54 479, 44 грн.

Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Д атою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що представник відповідача у письмових поясненнях стверджує, що матеріали справи не містять довідки про умови кредитування з використання кредитної картки «Універсальна», тобто не містять доказів фактичного отримання відповідної картки клієнтом, зарахування коштів на вказану картку, відкриття рахунку на ім'я ОСОБА_2, а також виписки рахунку, з якої можливо було б простежити рух коштів на рахунку, перевірити наявність або відсутність заборгованості, строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку.

Матеріали справи не містять доказів оформлення, укладення отримання між банком та ОСОБА_2 «Пам'ятки клієнта», Умов, Правил надання банківських послуг і Тарифів, що в сукупності із заявою свідчить про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг.

За змістом ч. 1 та ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний і стороною (сторонами). Відповідно до правових позицій Верховного Суду України згідно з частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документа листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Тобто, якщо Умови кредитування не підписані відповідачем, то у такому разі їх неможливо визнати належним та допустимим доказом по справі, вказані умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору.

Колегія суддів повністю не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з урахуванням наступного.

Встановлено, що 23 липня 2008 року сторони уклали кредитний договір (договір 1), відповідно до умов якого відповідачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн. на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила згоду на укладення договору своїм підписом у заяві, де зазначено, що вона ознайомлена і згідна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, наданими їй у письмовому вигляді. Підписом відповідача у заяві стверджено про отримання нею картки та ПІНу (а.с.7).

Внаслідок підписання анкети - заяви банк та клієнт приєднуються і зобов'язуються виконувати положення Умов та Правил, Тарифів банку.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі. Відповідач користувалася розміщеними на картковому рахунку коштами.

Станом на 3 грудня 2014 року за картковим рахунком ОСОБА_2 утворилася заборгованість у розмірі 22 409,68 грн.

3 грудня 2014 року сторони уклали в письмовій формі Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода). Відповідно до умов цієї угоди банк зменшив розмір заборгованості по процентах, комісії та штрафу за договором 1; визначено заборгованість ОСОБА_2 у розмірі 20 159,68 грн., як встановлений кредитний ліміт на платіжну картку зі сплатою 18 відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.8).

Зазначений кредит наданий позичальнику на строк 36 місяців (з 3 грудня 2014 року по 31 грудня 2017 року), що передбачено п.2.1 Генеральної угоди. Сторони передбачили щомісячний платіж в сумі 731,39 грн. Для надання послуг банк видає позичальнику картку (п.2.3 Генеральної угоди). Підписом відповідача стверджена її згода на те, що Генеральна угода разом з наданими банком Умовами та Правилами і Тарифами становить між сторонами кредитний договір.

Відповідач частково виконувала умови Генеральної угоди та здійснювала погашення кредиту, що стверджується розрахунком заборгованості та випискою по рахунку (а.с.6,83-84). Зокрема, погашення здійснювалося і після звернення позивача з цим позовом ( 10 травня, 12 червня, 31 серпня, 5 жовтня 2018 року відповідно у сумах 1000 грн., 4000 грн., 995 грн. та 1000 грн.). Такі дії відповідача свідчать про визнання нею кредитних зобов'язань і часткове погашення таких.

Відповідно до ч. 2. ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору приєднання і регулюються ст. 634 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.1, ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Генеральна угода укладена сторонами в письмовій формі.

Відповідно до ст. 633 ЦК України, договори, які укладаються банком з фізичними особами, є публічними. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів.

Частиною другою ст. 642 ЦК України передбачено, що якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до розділу 1 загальних положень Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті позивача, ПАТ «ПриватБанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Клієнт отримує доступ до всіх послуг банку без обмежень. Окрім того відповідачеві надані Умови та Правила надання банківських послуг, з якими вона ознайомилася, що ствердила своїм підписом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Пунктом 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись нaлeжним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту згідно п. 1.1.2.7 Умов та Правил надання банківських послуг.

Власник карти несе відповідальність за її збереження, та не вправі передавати її або інформацію щодо цієї картки іншим особам. Відповідно до п.1.1.2.11.2 у випадку оспорювання ним операцій, здійснених з використанням карти чи інформації, нанесеної на карту, держатель карти зобов'язаний на протязі 30 днів з моменту утримання коштів з рахунку звернутися в банк і заявити про оспорювані операції, причини оспорювання, подати письмову заяву, якщо вирішення питання передбачає таку необхідність.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання є недопустимою (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання.

Оскільки відповідач не виконала своїх зобов'язань щодо повернення банку кредитних коштів відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості; з урахуванням встановленого та вимог ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України; належить зробити висновок про невиконання нею умов кредитного договору та порушення прав банку, які підлягають судовому захисту.

Згідно наданого позивачем розрахунку за цим кредитним договором станом на 3 квітня 2018 року відповідач має заборгованість перед банком на загальну суму 54 479,44 грн., з яких: 19 556,96 грн. - заборгованість за кредитом; 11 067,99 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 20 528,12 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 3 326,37 - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Розрахунок заборгованості по кредиту, процентах і штрафу відповідає умовам Генеральної угоди, оскільки Генеральною угодою передбачено розмір кредиту (20 159,68 грн.), розмір процентів за користування кредитними коштами (1,5% на місяць на суму залишку заборгованості) та щомісячний платіж в розмірі 731,39 грн. (п.2.1). Пунктом 2.2 Генеральної угоди передбачено сплату штрафу в розмірі 3 326,37 грн. при порушенні позичальником строків внесення коштів за угодою. У цій частині наданий розрахунок відповідає умовам угоди, не спростований належними та допустимими доказами, сумнівів не викликає.

Разом з тим колегія суддів зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування вимоги про стягнення комісії та пені в розмірі 20 538,12 грн. З наданої виписки по карті ОСОБА_2 вбачається відсутність нарахування комісії та пені (а.с.83-84). Інші докази про наявність підстав нарахування комісії і пені відсутні; укладеною сторонами Генеральною угодою це не передбачено.

Колегія суддів, з урахуванням встановленого, не погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові в повному об'ємі та вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 33 951,32 грн. (19 556,96 грн. - заборгованість за кредитом, 11 067,99 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3 326,37 грн. - штраф), що ґрунтується на наданих і не спростованих і цій частині розрахунках, з якими належить погодитися. В решті позову належить відмовити.

З урахуванням наведеного, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішенняне відповідає вимогам щодо законності й обґрунтованості. Висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, що полягає у неправильній оцінці встановлених судом фактичних обставин і помилковому визначенні юридичних наслідків цих обставин. Відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача в користь позивача підлягає стягненню 1 098,08 грн. судового збору, сплаченого при зверненні з позовом, та 1 647,12 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.141, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 20 вересня 2018 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків 6) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги,50, , рах. № 3111, МФО 305299) заборгованість у розмірі 33 951,32 грн. (тридцять три тисячі дев'ятсот п'ятдесят одну грн. 32 коп.), складовими якої є: 19 556,96 грн. - заборгованість за кредитом, 11 067,99 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3 326,37 грн. - штраф; а також 1 098,08 грн. (одну тисячу дев'яносто вісім грн.08 коп.) судового збору, сплаченого при зверненні з позовом та 1 647,12 грн. (одну тисячу шістсот сорок сім грн. 12 коп.) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено і підписано 10 січня 2019 року.

Головуючий

Судді