Справа № 539/4605/18
Провадження № 2-з/539/1/2019
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2019 року м. Лубни

Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Грузман Тетяна Володимирівна, розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Другої Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області за участі третьої особи ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зобов»язання видати свідоцтво про право на спадщину, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Другої Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області за участі третьої особи ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зобов»язання видати свідоцтво про право на спадщину, стягнення моральної шкоди.

Згідно заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 в інтересах якого дії ОСОБА_2 від 02.01.2019 просить суд заборонити Другій Лубенській нотаріальній конторі видавати свідоцтво про право на спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 та вчиняти інші нотаріальні дії щодо їхнього спадкового майна. Заява мотивована тим, що нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві наступної черги ОСОБА_6, як зазначає нотаріус у листі від 12.03.2018 року.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, ознайомившись з матеріалами справи в межах заявленого клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 2ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими позивачем вимогами.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов'язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно п. 4.13 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ 22.02.2012 року за №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Таким чином, в даному випадку, враховуючи зміст заяви про забезпечення позову, позивач в порядку ст. 42 Закону України «Про нотаріат» не позбавлений можливості вирішити питання щодо зупинення вчинення нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до вирішення справи судом шляхом надання нотаріусу копії ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із додатками. Окрім того, оскільки за змістом позову нотаріальна контора є відповідачем, то така ухвала суду та позовна заява буде скерована судом на її адресу у строки визначені цивільно-процесуальним законодавством.

Аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз»яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв»язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову шляхом заборони Другій Лубенській нотаріальній конторі видавати спадкоємцям свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_5, не підлягає задоволенню.

З врахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 13, 149, 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2, який дії в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Другої Лубенської державної нотаріальної контори Полтавської області за участі третьої особи ОСОБА_3 про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зобов»язання видати свідоцтво про право на спадщину, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі в п»ятнадцятиденний строк апеляційної скарги. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до суду апеляційної інстанції через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя Т.В. Грузман