Провадження № 2/234/296/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2019 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.

за участю: секретаря судового засідання Пагуліч Д.Г.

позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Краматорськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, за участю третьої особи: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Краматорського міського суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, за участю третьої особи: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

20 листопада 2019 року позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні надала письмову заяву про застосування до відповідача заходів процесуального примусу згідно до статті 143-144, оскільки вона вважає, що відповідач зловживає своїми правами та навмисно затягує розгляд справи, постійно затягуючи процес відводами складу суду, подаючи апеляційні скарги, подаючи заяви про відкладення розгляду справи, окрім того не виявляє свою зацікавленість в проведенні експертизи, ухиляється від проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, яка не була проведена через неявку відповідача, фактично не виконуючи свої процесуальні обов`язки щодо проходження експертизи. Просить вжити до відповідача заходи процесуального примусу, а саме: 1) за зловживання процесуальними правами накласти штраф на відповідача ОСОБА_3 ; 2) за ухилення від проходження експертизи здійснити привід відповідача через органи Національної поліції України до Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз у визначений повторно судом та експертною установою час та дату.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні заяви через її необґрунтованість та безпідставність.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ч.1 ст.48 ЦПК України).

Права та обов`язки учасників справи визначені, зокрема ст.43 та ст.49 ЦПК України

Так, відповідно до ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право:

1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;

2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;

3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб;

4) ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти;

5) оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках;

6) користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч.2 вказаної статті учасники справи зобов`язані:

1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу;

2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи;

3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою;

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки;

7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Частиню 3 ст.43 ЦПК України передбачено, що у випадку невиконання учасником справи його обов`язків суд застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.49 ЦПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч.1 ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (ч.3 ст.44 ЦПК україни).

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ч.4 ст.44 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Згідно ч.1 ст.144 ЦПК України заходами процесуального примусу є:

1) попередження;

2) видалення із залу судового засідання;

3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом;

4) привід;

5) штраф.

При цьому, відповідно до ст.147 ЦПК України привід застосовується лише до свідка, який будучи належно викликаним без поважних причин не з`явився на судове засідання або не повідомив про причини неявки.

Відповідно до ч.1 ст.148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;

4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;

5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.

Щодо ухилення відповідача від проходження експертизи суд зазначає таке.

Так, ухвалою суду від 04.03.2019 року по справі призначена судово-медична молекулярно-генетична експертиза з метою з`ясування питання, чи є відповідач ОСОБА_3 біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проведення експертизи доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро судово-медичних експертиз.

Того ж дня, 04.03.2019 року, ухвала суду про призначення експертизи була скерована до експертної установи для виконання.

05 квітня 2019 року відповідач звернувся з апеляційною скаргою на вказану ухвалу суду про призначення експертизи.

Подання відповідачем скарги суд не може визнати зловживанням ним своїми процесуальними правами відповідно до ст.44 ЦПК України, оскільки можливість оскарження такої ухвали передбачена ст.353 ЦПК України.

Постановою Донецького апеляційного суду від 25.06.2019 року ухвала суду від 04.03.2019 року про призначення по справі судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи залишена без змін.

В той же час, 22.03.2019 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшло повідомлення від експертної установи про необхідність з`явитися сторонам на експертизу 22 квітня 2019 року.

18 квітня 2019 року відповідач ОСОБА_3 повідомив суд про те, що він не зможе з`явитися на експертизу в призначений час оскільки з 05.04.2019 року перебуває на стаціонарному лікуванні в умовах терапевтичного відділення №1 КНП «Міська лікарня №3», на підтвердження чого надав суду відповідну довідку КНП «Міська лікарня №3» від 18.04.2019 року. Згідно довідки попередня дата виписки відповідача зі стаціонару 24-25 квітня 2019 року.

У зв`язку з цим експертною установою було повторно призначено проведення експертизи на 20.05.2019 року, про що повідомлено суд у листі від 26.04.2019 року.

13 травня 2019 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_3 , з відповідними додатками, в якій він повідомив про те, що 13 травня 2019 року, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я вимушений виїхати на лікування до міста Тель-Авів, Ізраїль, внаслідок чого не має можливості прибути до відділення судово-медичної генетики КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» 20 травня 2019 року, оскільки орієнтовний термін проходження лікування до 10.07.2019 року.

31 травня 2019 року ухвала суду від 04.03.2019 року про призначення експертизи була повернута експертною установою без виконання у зв`язку з неявкою сторін.

Отже, суд вважає встановленим, що експертиза не була проведена фактично через неявку відповідача, але ця неявка не може бути розцінена судом як ухилення відповідача від проведення експертизи, оскільки ним надані суду документи, які підтверджують поважність причин його неприбуття до експертної установи. До того ж, на час призначення експертною установою проведення експертизи, не була розглянута апеляційна скарга відповідача на ухвалу суду від 04.03.2019 року.

Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що вимоги позивачки про застосування до відповідача приводу не ґрунтуються на законі, оскільки, як було зазначено вище, привід може бути застосований лише до свідка, який не з`явився на судове засідання без поважних причин.

Наслідки ухилення від участі в експертизі визначені в ст.109 ЦПК України, відповідно до якої у разі у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Не може суд визнати зловживанням своїми процесуальними правами та затягуванням процесу подання відповідачем 09.08.2019 року заяви про відвід судді, оскільки це є правом відповідача, яке він реалізував лише один раз протягом розгляду справи.

Щодо доводів позивачки про зловживання відповідачем своїми правами та навмисним затягуванням розгляду справи шляхом постійних заяв про відкладення розгляду справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто(само представництво) та (або) через представника.

У даному випадку, інтереси відповідача представляють його представники.

Як зазначалося вище, зловживанням процесуальними правами суд може визнати неявку учасника справи на судове засідання, лише у випадку коли його явка визнана судом обов`язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, за весь час її розгляд відкладався тричі за клопотанням самої позивачки, сім разів за клопотаннями представників відповідача і лише тричі за клопотанням відповідача. При цьому причини, з яких відповідач просив відкласти розгляд справи були поважними та підтверджувалися відповідними доказами.

Враховуючи усе вищезазначене, суд не може визнати вказані дії відповідача, як зловживання своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду справи, оскільки вони вчинені відповідачем відповідно до норм ЦПК з метою реалізації своїх прав.

Отже, суд вважає необхідним відмовити позивачі у задоволенні її заяви про застосування до відповідача заходів процесуального примусу, через її безпідставність.

Керуючись ст.222 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про застосування до відповідача ОСОБА_3 заходів процесуального примусу згідно до статті 143-144 ЦПК України залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Вступна і резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 20.11.2019 року.

Головуючий суддя: А. М. Лутай