Справа № 581/703/18
Провадження № 2/581/51/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 січня 2019 року сел. ОСОБА_1
Липоводолинський районний суд Сумської області в складі: головуючого - судді Бутенка Д.В., за участю секретаря судового засідання Бочкун Л.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. ОСОБА_1 в заочному порядку цивільну справу спрощеного позовного провадження за позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» до ОСОБА_2, треті особи без права заявлення самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колядинець 2017»
про визнання недійсними договорів оренди землі,
в с т а н о в и в:
Сутність заявленої до суду вимоги
Позиція позивача, відповідача по даній справі
Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судових засідань повідомлявся належним чином. До суду представником подана письмова заява, в якій він просив суд дану справу розглядати без його участі, про підтримку заявленого позову в повному обсязі.
Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про день, час та місце судових засідань повідомлявся у встановленому законом порядку та завчасно, зустрічного позову та вмотивованих письмових заперечень на позов суду не подавав.
Представники третіх осіб в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Процесуальні дії суду у даній справі
Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 30 жовтня 2018 року у даній справі відкрито провадження, призначено судовий розгляд на 21 листопада 2018 року о 09 год. 30 хв. 21 листопада 2018 року у звязку з неявкою сторін протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 10 грудня 2018 року. 10 грудня 2018 року протокольною ухвалою розгляд справи відкладено на 29 грудня 2018 року у звязку з задоволенням клопотання представника позивача про витребування необхідних доказів у справі. 29 грудня 2018 року за клопотанням представника позивача про необхідність часу для витребування та доручення до матеріалів справи додаткових доказів, протокольною ухвалою розгляд справи відкладений на 11 січня 2019 року. 11 січня 2019 року суд за згодою представника позивача перейшов до заочного розгляду даної справи.
Установлені судом обставини даної справи
З копій Державних актів на право власності на земельні ділянки серія СМ № 108608 та серія СМ №047386, вбачається, що ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Липоводолинської районної державної адміністрації від 20 квітня 2004 року №141 передано у власність земельні ділянки площею 3,160 га та 3,275 га, які розташовані на території Колядинецької сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.15,16).
18 листопада 2008 року ОСОБА_2, як спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_3, отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Липоводолинської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на земельні ділянки площею 3,275 га та 3,106 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Колядинецької сільської ради Липоводолинського району Сумської області та належали ОСОБА_3 на підставі державних актів на право приватної власності на землю серія СМ № 108608 та серія СМ №047386 (а.с. 11).
23 червня 2015 року між СВК «Колядинець» та ОСОБА_2 укладено додаткову угоду №309 до договору оренди землі від 15 січня 2007 року, яка зареєстрована виконкомом Колядинецької сільської радою 21 липня 2015 року за № 297 (а.с 13).
Під час дії вищезазначеного договору оренди, 14 листопада 2017 року також укладено два договори оренди цих же земельних ділянок, між ОСОБА_2 та ТОВ «Колядинець 2017» та зареєстровано 21 листопада 2017 року державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради Сумської області (а.с. 17-24).
Норми права, які підлягають застосуванню у даній справі
Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає обовязок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.
Спеціальним нормативно-правовим актом, що регулює відносини з оренди земельних ділянок є Закон України «Про оренду землі».
Статтею 1 Закону України «Про оренду землі»(далі Закон), визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Орендодавцями землі відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Орендарями землі відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.
Право оренди земельної ділянки, відповідно до приписів ч. 5 ст. 6 Закону, підлягає державній реєстрації.
Стаття 13 Закону вказує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Спори, пов'язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку, на що вказує ст. 35 Закону України «Про оренду землі».
Статтями 14,18,20 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди укладається у письмовій формі і набуває чинності після його державної реєстрації, яка проводиться у порядку, встановленому законом.
Відповідно до ст. 16 Закону укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Зазначена норма відповідає принципу свободи договору, передбаченому у ст. 6 та ст. 627 ЦК України. Крім того, вказані норми кореспондуються із ч. 3 ст. 203 ЦК України, що визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, а саме волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.
Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні спірних договорів, набуваються після відповідної державної реєстрації.
Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 3, 5-6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за ним.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Частиною 3 статті 10 зазначеного Закону зобов'язано державного реєстратора встановлювати відповідність заявлених прав і поданих/ отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Відповідно частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 01 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов'язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі.
У відповідності до вимог п. 5 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень повинно бути відмовлено у разі,якщо наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.
Крім того,у відповідності до вимог п. 2 ч.1 ст. 23вищевказаного Закону розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у випадку неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному у пункті 3частини третьої статті 10 цього Закону, інформації про зареєстровані до 1 січня 2013 року речові права на відповідне нерухоме майно, якщо наявність такої інформації є необхідною для державної реєстрації прав.
Відповідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5,6ст. 203 цього Кодексу.
Згідно ч. 1ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Висновки суду по суті заявленої вимоги
Ураховуючи те, що додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 15 січня 2007 року ОСОБА_2, як спадкоємець попереднього орендодавця, підписала особисто, суд приходить до висновку, що під час укладення як договору земельної ділянки так і додаткової угоди до договору, волевиявлення власника землі, як учасника правочину було вільним і відповідало його внутрішній волі.
Одночасно, під час дії договору оренди від 15 січня 2007 року, 14 листопада 2017 року також укладено та зареєстровано договори оренди цих же земельних ділянок, між ОСОБА_2 та ТОВ «Колядинець 2017», що є неприпустимим, та не узгоджується з положеннями вищенаведеного законодавства, оскільки, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам ст. 2, 10, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.
Аналогічну правову позицію висловив і Верховний Суд України в постанові від 30 березня 2016 року по справі № 21-1434а15.
Оскільки одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам закону, то права позивача на користування вказаними земельними ділянками є порушеними та підлягають захисту в ефективний та належний спосіб шляхом визнання зазначених правочинів недійсними.
Розподіл судових витрат по справі
Позивач при зверненні до суду сплатив 3524 грн. судового збору, який з огляду на повне задоволення заявленого позову, та відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2,4,12,13,81,89,141,263-265, 282 ЦПК України, Законом України «Про оренду землі», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд,
у х в а л и в:
Задовольнити позов Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» до ОСОБА_2, треті особи без права заявлення самостійних вимог на предмет спору: Комунальне підприємство «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Колядинець 2017», про визнання недійсними договорів оренди землі.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Колядинець» 3524 грн. повернення судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте Липоводолинським районним судом Сумської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до цього ж суду Липоводолинського протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.
Позивачем рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів із дня складення повного судового рішення.
До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Липоводолинський районний суд Сумської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.Позивач: Сільськогосподарський виробничий кооператив «Колядинець» (знаходиться за адресою: вул. Щастя, 23 с. Колядинець, Липоводолинський район, Сумська область, код ЄДПОУ 31622896).

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Третя особа: Комунальне підприємство «Центр реєстрації майнових прав» Лебединської районної ради (знаходиться за адресою: вул. Сумська, 12 м. Лебедин, Сумська область, код ЄДПОУ 41281493).

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Колядиннець 2017» (знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 12 с. Колядинець, Липоводолинський район, Сумська область, код ЄДПОУ 41514820).

Повне рішення суду складено 11 січня 2019 року.

Суддя Д. В. Бутенко