Справа №642/5366/18
Провадження №2/642/307/19
14 січня 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Грінчук О.П.
за участі секретаря - Сузанського О.І.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь аліментів на утримання неповнолітніх дітей, вказуючи, що 24.01.2009 вона зареєстрування шлюб з відповідачем, від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 06.01.2016 шлюб між сторонами розірвано. На теперішній час діти проживають з позивачем у відокремленій частині будинку та перебувають повністю на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на їх утримання в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину даного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повнолітнього віку.
Ухвалою суду від 08.11.2018 провадження по справі було відкрито в порядку загального позовного провадження.
21.12.2018 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до судового розгляду.
Позивач в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує та просить справу розглянути без її участі.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки та розміщення оголошення про виклик в суд на веб-порталі судової влади України, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надходило, правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
За таких обставин на підставі ст. 223 та ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з'явились та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 24 січня 2009 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану по м.Харкову №1 Харківського міського управління юстиції між сторонами був зареєстрований шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №78.
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей.
24.06.2009 народився ОСОБА_3, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3, в графі «батько» вказаний ОСОБА_2, в графі «мати» - ОСОБА_1.
13.02.2014 народився ОСОБА_4, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, в графі «батько» вказаний ОСОБА_2, в графі «мати» - ОСОБА_1.
Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 06.01.2016 шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвано.

Наповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з матір'ю, ОСОБА_1, та повністю перебувають на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.

Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними і чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.2 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частиною 3 ст. 183 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Частиною 1 ст. 79 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати неповнолітніх дітей, є працездатним, може надавати допомогу, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину даного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дітей, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, тому у порядку ст. 141 ЦПК України суму судового збору необхідно стягнути із відповідача у дохід держави у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Керуючись ст.ст.1-3,18 Конвенції ООН «Про права дитини», ст.ст. 4, 5, 10, 12-13, 81, 89, 141, 200, 258, 259,263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.79, 80, 110, 112, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду, а саме з 02.10.2018 та до досягнення найстаршою дитиною повнолітнього віку.

Рішення в частині стягнення суми аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2, в дохід держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: