ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 648/4551/16-ц
Номер провадження: №22-ц/819/517/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2019 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар судового засідання Прушинська О.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Вуйка Віктора Анатолійовича, який діє від імені Приватного підприємства «Алькор», і апеляційну скаргу адвоката Чехоєвої Наталії Михайлівни, яка діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України, на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року у складі судді Сокирко Л.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_2 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Приватне підприємство «Алькор», про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - ПП «Алькор» про стягнення страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 4 листопада 2015 року по вул.49 Херсонської Гвардійської Дивізії у м.Херсоні відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний йому на праві власності автомобіль Renault Trafic, державний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АП2 № 221890 від 4 листопада 2015 року, водій ПП «Алькор» ОСОБА_3 , керуючи трактором Т-40 з причіпом 2ПТС-4, номерні знаки НОМЕР_2 , НОМЕР_3 рухався по пр. Сенявіна у м.Херсоні від залізничного переїзду у бік вулиці 49 Херсонської Гвардійської Дивізії та не врахувавши дорожню обстановку, а саме - при зміні напрямку руху, не врахувавши правий боковий інтервал з транспортом, що рухався у правій суміжній смузі в попутному напрямку (автомобілем позивача), здійснив зіткнення правою частиною борту причепу з лівим боком автомобіля Renault Trafic, державний номер НОМЕР_1 , внаслідок чого два технічні засоби отримали механічні ушкодження.

Відповідно до звіту № 325-15 експертного автотоварознавчого дослідження від 25 листопада 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Renault Trafic, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, складає 39 955 грн. 34 коп.

Оскільки ОСОБА_3 є водієм ПП «Алькор» і вчинив ДТП на транспортному засобі належному на праві власності підприємству, цивільна відповідальність якого застрахована в ПАТ «СК «Країна», а поручителем виконання зобов`язань страховика є ОСОБА_2 , він звернувся до страховика та поручителя за страховою виплатою, на що отримав безпідставну відмову, у зв`язку із чим просив суд стягнути з страховика 19400 грн страхової виплати та 2740,54 грн пені за порушення строку виконання зобов`язань, а також стягнути солідарно з відповідачів франшизу у розмірі 400 грн. та судові витрати у справі, що складаються із судового збору у розмірі 551,20 грн та витрат на правову допомогу у розмірі 8819 грн (т.1 а.с.2-6, 40-44).

В січні 2017 року позивач збільшив та доповнив позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування, заявивши їх також до Моторного (транспортного) страхового бюро України (у подальшому МТСБУ).

В обгрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що згідно укладених між ПП «Алькор» та ПАТ СК «Країна» договорів страхування, ПАТ СК «Країна» при настанні страхового випадку несе лише субсидіарну відповідальність у межах суми страхового ліміту, яка настає в разі перевищення встановленого ліміту відповідальності за договорами про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Оскільки ПП «Алькор» договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності не укладав, то відповідно до п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове сттрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у такому випадку відшкодування шкоди потерпілому має здійснити МТСБУ, у зв`язку із чим позивач просив суд стягнути солідарно з ПАТ «Страхова компанія «Країна» та МТСБУ страхове відшкодування у сумі 39955,34 грн та пеню у сумі 2740,54 грн., а також стягнути солідарно з ПАТ «Страхова компанія «Країна» та ОСОБА_2 400 грн. (т.1 а.с.112-113).

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 39955 грн. 34 коп.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп. судового збору, 450 грн. 24 коп. витрати за проведення судової інженерно-транспортної експертизи, 8 819 грн. витрат на правничу допомогу.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Вуйко Віктор Анатолійович, який діє від імені Приватного підприємства «Алькор», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог і ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволені позову.

В апеляційній скарзі адвокат Чехоєва Наталія Михайлівна, яка діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошового відшкодування з МТСБУ і ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Сонько В.В., діючий від імені ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін, як ухвалене у відповідності до матеріалів справи та вимог процесуального закону.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Вуйка Віктора Анатолійовича, який діє від імені Приватного підприємства «Алькор», підлягає частковому задоволенню, апеляційна скарга адвоката Чехоєвої Наталії Михайлівни, яка діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України, підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вина працівника ПП «Алькор» у скоєному ДТП підтверджена наявними у справі доказами, як і вартість матеріального збитку, заподіяного внаслідок ДТП.

При цьому, оскільки згідно укладених договорів добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів ПАТ «СК «Країна» при настанні страхового випадку несе лише субсидіарну відповідальність у межах суми страхового ліміту, яка настає в разі перевищення встановленого ліміту відповідальності за договорами про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а ПП «Алькор» договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності не укладав, то відповідно до п.41.1 ст.41 ЗУ «Про обов`язкове сттрахування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у такому випадку відшкодування шкоди потерпілому має здійснити МТСБУ.

Однак колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 4 листопада 2015 року по вул. 49 Херсонської Гвардійської Дивізії у м. Херсоні відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Renault Trafic, державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та трактору колісного Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом 2ПТС, державний номер НОМЕР_4 , належного на праві власності ПП «Алькор» під керуванням водія підприємства ОСОБА_3 .

З довідки №01-06/1-134 від 01.12.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 на момент скоєння ДТП працював на посаді тракториста ПП «Алькор», яке одночасно є власником трактору колісного Т-40, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом 2 ПТС, державний номер НОМЕР_4 .

Згідно постанови судді Комсомольського районного суду м.Херсона від 17 лютого 2016 року водій ОСОБА_3 своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, однак провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Вирішуючи спір, суд дійшов обгрунтованого висновку щодо вини ОСОБА_3 у скоєному ДТП, яка підтверджується як дослідженими судом матеріалами адміністративного провадження (протоколом про адміністративне правопорушення, схемою огляду місця ДТП, протоколом огляду та перевірки технічного стану транспортних засобів, постановою суду в адміністративній справі), так і висновками проведеної у справі судової інженерно-транспортної експертизи від 25.04.2018 року № 57-АТ (т.2 а.с.1-9), у зв`язку із чим доводи апеляційної скарги в частині відсутності вини водія ПП «Алькор» у скоєному ДТП колегія суддів вважає такими, що не грунтуються на наявних у справі доказах.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з ПАТ «СК «Країна» страхового відшкодування на користь позивача судом першої інстанції була дана належна оцінка наявним у справі доказам та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, відповідно до договорів № УА 111518 та № УА 111519 від 26 серпня 2015 року добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, укладених між ПП «Алькор» та ПАТ «СК «Країна», цивільно-правова відповідальність власника транспортних засобів - трактору колісного Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом 2ПТС, державний номер НОМЕР_4 застрахована в межах суми ліміту відповідальності - 10000 грн. за кожним договором, за мінусом франшизи, розмір якої, відповідно до п.10 договорів страхування становить 100 грн. (т.1 а.с.16,17).

Пунктами 3 зазначених договорів передбачено, що предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, визначеного п.5 договору.

При цьому сторони погодили, що страхування, яке здійснюється є додатковим по відношенню до страхування, яке надається у відповідності з ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961 від 01.07.04р. із змінами та доповненнями і виплата страхового відшкодування здійснюється у випадку недостатнього ліміту (страхової виплати) по Договору обов`язкового страхування.

У випадку якщо на момент настання страхового випадку відповідальність Страхувальника (Водія) не буде застрахована по Договору обов`язкового страхування, з суми страхового відшкодування розрахованого відповідно до умов даного Договору вираховується сума, яка підлягала би відшкодуванню за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже, з огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що укладаючи договори добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, сторони погодили, що відповідальність ПАТ «СК «Країна» є лише субсідіарною і настає тільки в разі перевищення розміру заподіяної страховиком шкоди ліміту відповідальності за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Судом також вірно встановлено, що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки Renault Trafic, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_1 , зазнав механічних пошкоджень.

Відповідно до звіту № 325-15 експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку від 25 листопада 2015 року вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу Renault Trafic, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, складає 39955 грн. 34 коп.

Приймаючи до уваги, що розмір збитків позивача не перевищував ліміту відшкодування збитків, встановленого законодавством, який на дату ДТП становив 50000 грн відповідно до п.1 розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09 липня 2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 серпня 2010 року за №689/17984, чинного на час скоєння ДТП, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо відсутності підстав для стягнення суми страхового відшкодування з ПАТ «СК «Країна».

Разом з тим, встановивши, що ПП «Алькор» не укладало договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо трактору колісного Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом 2ПТС, державний номер НОМЕР_4 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення страхового відшкодування з МТСБУ з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 41 Закону встановлено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (п. а) ч. 1 ст. 41 Закону).

Відповідно до вимог статті 21 Закону з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Пунктом 5 статті 1 Закону встановлено, що наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у відповідних підрозділах Міністерства внутрішніх справ України (далі - відповідні підрозділи МВС України) та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

Ураховуючи наведені вище положення Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у п. 5 ст. 1 Закону, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Коригуючі коефіцієнти та їх розміри затверджені розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 9 липня 2010 року № 566 "Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за № 689/17984 від 16 серпня 2010 року (далі - Розпорядження) .

Так, згідно вказаного Розпорядження коригуючий коефіцієнт для такого транспортного засобу як трактор не встановлено.

Крім того, у п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" судам роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судам слід мати на увазі, що для цілей обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності володільців транспортних засобів у пункті 1.5 статті 1 Закону № України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" наведено визначення транспортних засобів. У зв`язку із цим якщо шкоди завдано з вини особи, діяльність якої пов`язана з використанням іншого транспортного засобу (наприклад, гужової повозки, велосипеда) або механізму, що не належить до транспортних засобів (сільськогосподарські збиральні машини, косарки тощо), цивільно-правова відповідальність якої не підлягає обов`язковому страхуванню, шкода відшкодовується за загальними правилами, визначеними ЦК.

Відповідно до частин 1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За положеннями ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

За таких обставин суд першої інстанції, з урахуванням установлених під час розгляду справи обставин, дійшов невірного висновку, що є всі підстави для стягнення страхового відшкодування з МТСБУ, оскільки МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду виключно на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону щодо транспортного засобу.

Зважаючи на те, що позовних вимог до ПП «Алькор», як власника трактора та причепа та юридичної особи у якій працювала особа, вина у скоєному ДТП не заявлялося, а ПП «Алькор» залучений до участі у справі лише у якості третьої особи, колегія суддів в силу вимог ст.367 ЦПК України позбавлена можливості виходити за межі заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Отже, приймаючи до уваги, що у спірних правовідносинах відсутні визначені законом підстави для стягнення страхового відшкодування як з ПАТ «СК «Країна», так і з МТСБУ, а заподіяна позивачу внаслідок ДТП шкода підлягає відшкодуванню за загальними правилами, визначеними ЦК, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ПП «Алькор» та задоволення апеляційної скарги адвоката Чехоєвої Н.М., яка діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України та скасування рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 рокув частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування з ухваленням нового рішення у цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст. 382 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Вуйка Віктора Анатолійовича, який діє від імені Приватного підприємства «Алькор», задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката Чехоєвої Наталії Михайлівни, яка діє в інтересах Моторного (транспортного) страхового бюро України, задовольнити.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 21 листопада 2018 рокускасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування та ухвалити нове.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Приватне підприємство «Алькор», про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Дата складання повного тексту постанови - 15 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Кутурланова

Судді: В.В. Майданік

Н.В.Орловська