№ 207/4404/18
№ 2/207/198/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2019 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тюлюнової В.Г.

при секретарі Барабаш М.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Камянське заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2018 р. до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з заявою про забезпечення позову шляхом накладання заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу.

Вимоги щодо забезпечення позову обґрунтовані тим, що 07.09. 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики грошових коштів. На підтвердження укладання договору позики та його умов, була складено розписка позичальника ОСОБА_2, відповідно до якої, відповідачка отримала від позивача 212250,00 гривень, грошові кошти, перераховані та отримані в повному обсязі. Відповідач ОСОБА_2 зобов'язалася повернути позивачеві кошти до 01 грудня 2018 року. Але, зобов'язання про повернення вказаних грошових коштів у строк встановлений розпискою, не виконано. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р, мінімальна заробітна плата становить 3723 грн. Таким чином, сума боргу ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 складає близько 57 мінімальних заробітних плат (212250 грн/3723 грн). Борг не повернуто. Отже, є достатньо підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду в разі задоволення вимог позивача. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № НОМЕР_3 від 12.12.2018 року, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. Відповідно до звіту про оцінку майна від 12.12.2018 року, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 101150,00 грн.

Розглянувши заяву позивача, дослідивши надані докази, вважаю заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Згідно ізст.149ЦПК України,суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені статтею 150 цього Кодексу заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1ст.150ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 7 ст. 153ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Положеннями п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 3Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову» позови майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З наданих позивачем, ОСОБА_1, документів вбачається, що дійсно, на момент подачі позову до суду, право власності на квартиру зареєстровано за відповідачем, ОСОБА_2,.

Вид забезпечення позову, про який просить позивач, співмірний з заявленими позивачем вимогами.

Суд самостійно оцінює необхідність зустрічного забезпечення. За загальним правилом, вирішення цього питання має диспозитивний характер, тобто реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов'язком.

Винятки, передбачені в ч.3 ст.154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов'язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що перебуває на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть буті спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові; суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або унеможливити виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови в позові.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази можливого спричинення збитків відповідачу, а за таких обставин необхідності забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричиненні забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), не має.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може ускладнити або навіть зробити неможливим виконання судового рішення по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-150, 153, 154, 258-261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, АДРЕСА_2) про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2, АДРЕСА_3) про стягнення боргу, - задовольнити.

Накласти заборону на відчуження будь-яким шляхом квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на підставі договору дарування від 05.01.2018 року №9 до вирішення справи по суті.

Копію ухвали направити до виконання Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових правна нерухоме майно Камянської міської ради.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом трьох років з моменту її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 15-ти денний строк з дня підписання суддею. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя В.Г. Тюлюнова