Справа № 487/6387/19
Провадження № 2/487/2243/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участі секретаря Полінкевич К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

22.08.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєва звернувся ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на неправомірність дій працівників АТ «Миколаївобленерго» та незаконність і безпідставність складання Акту про порушення № 0440 від 12.03.2018 року та протоколу №1386 від 13.03.2018 року засідання комісії філії АТ «Миколаївобленерго».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач є споживачем електричної енергії та проживає за адресою АДРЕСА_1 . В зв`язку з тяжким матеріальним становищем позивач за борги відключений від електропостачання. Періодично позивач сплачував борг за електропостачання та до 2018 року не мав боргів та звертався до відповідача з проханням підключити його квартиру до електропостачання. 12.03.2018 року працівниками АТ «Миколаївобленерго» складено відносно нього Акт про порушення № 0440 та нарахували позивачу борг у сумі 38600,90 грн. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2019 року з позивача стягнуто заборгованість у сумі 8114,21 грн. та судовий збір 1762,00 грн. Позивач важає, що акт складено незаконно, оскільки протягом трьох років представники відповідача щомісячно проводили зняття показів лічильника та технічний стан лічильника, проводки та претензій не було, жодних приладів для розкрадання електроенергії в його квартирі не виявлено та не вилучено та спосіб розкрадання не доведений. Крім того, позивач не був повідомлений про дату розгляду акту від 12.03.2018 року та засідання комісії відбулось 13.03.2018 року з порушенням вимог щодо попередження позивача. Тому протокол від 13.03.2018 року є недійсним так як складений з порушенням та не відповідає дійсним обставинам. Також позивач вважає, що відповідачем не надано доказів, щодо протиправності дій позивача та порушено право позивача на відновлення електропостачання. Протягом тривалого часу позивач залишається без світла та не має можливості повноцінно використовувати майно та не має де зберігати продукти харчування, тому просить суд компенсувати йому моральну шкоду в розмірі 3000 грн. Посилаючись на викладене позивач просила суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 29.08.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду клопотання, в якому просив справу розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Представник відповідача ОСОБА_2 . ОСОБА_3 до судового засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без участі відповідач, позовні вимоги не визнала в повному обсязі, просила відмовити в задоволенні позовних вимог підтримав позицію позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

01.10.2019 року до суду представником відповідача ОСОБА_4 було надано відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що складання Акту про порушення № 0440 від 12.03.2018 року та протокол №1386 від 13.03.2018 року відбулось правомірно, з додержанням встановленої законом процедури та оформлення усіх належних документів. Крім того вважає необґрунтованими вимоги щодо стягнення моральної шкоди, оскільки споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я продукцією у випадках передбачених законом.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївобленерго».

Судовим розглядом встановлено, що 12.03.2018 року контролерами ПАТ «Миколаївобленерго» при проведенні перевірки дотримання споживачами вимог ПКЕЕН за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлене порушення у вигляді: «Самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, що не є власністю енергопостачальника відкритою електропроводкою поза розрахунковим приладом обліку електричної енергії з порушенням схеми обліку, що неможливо виявити при контрольному огляді приладу обліку. Порушення п. 42 ПКЕЕН».

За даним порушенням було складено Акт про порушення № 0440 від 12.03.2018 року, який підписали представники енергопостачальника та ОСОБА_1 , про що є відмітка у Акті.

13.03.2018 року Акт № 0440 був розглянутий комісією, яка була проведена за участю позивача. Комісією було прийнято рішення, що в результаті порушення позивачем Правил відбулося необліковане користування електричною енергією на загальну суму 38600,90 грн., що є реально спожитою, але неврахованою приладом обліку споживача та несплаченою електроенергією. Розрахунок боргу проведений відповідно до п. 3.3. Методики, за три роки з 12.03.2015 р. по 12.03.2018р. (за формулою 2.7. Методики).

Відповідно до пункту 3.3. Методики, розрахунок вартості недооблікованої електроенергії здійснюється:

- за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії;

- за тарифами (цінами) для населення, що діяли в період, за який розраховується розмір вартості недооблікованої електричної енергії;

- за кількістю днів з дня останнього контрольного огляду засобу обліку до дня усунення порушення, але не більше загальної кількості днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

Також судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 15.01.2019 року позовні вимоги AT «Миколаївобленерго» до ОСОБА_1 задоволені частково, стягнуто з останнього на користь AT «Миколаївобленерго» 8114,21 грн. заборгованості за не обліковану електричну енергію. Рішення суду набрало законної сили 26.02.2019 року.

Згідно Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 затверджено Правила користування електричною енергією для населення (далі - ПКЕЕН), які відповідно до п.1 регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Ці Правила - є обов`язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Так, особа є споживачем електроенергії, або як мешканець квартири, до якої цю енергію постачає енергопостачальна організація, а бо як її власник. Між постачальником та споживачем діють зобов`язальні правовідносини про постачання та користування електричною енергією, згідно якого енергопостачальник бере на себе зобов`язання постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов`язується оплачувати фактично спожиту електричну енергію у терміни, передбачені договором. Також на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок.

Наявність таких зобов`язальних правовідносин має підтверджуватися наявністю укладеного між сторонами договору на постачання електричноої енергії або фактичним користуванням електроенергією законним власником чи володільцем нерухомого майна.

Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів).

Частиною 1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою.

Згідно п. 3 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р., споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

За змістом ст.27 Закону України «Про електроенергетику» порушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку. Методика розрахунку розміру шкоди, завданої енергопостачальнику внаслідок викрадення електроенергії, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» та п. 48 ПКЕЕН - споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об`єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об`єктів.

Відповідно до п.53 ПКЕЕн, у разі виявлення представником енергопостачальника порушення побутовим споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та побутовим споживачем чи представником побутового споживача (особою, яка є співвласником об`єкта або має право користуватися цим об`єктом відповідно до договору). Один примірник акта вручається побутовому споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Побутовий споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови побутового споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення цих Правил розглядається комісією з розгляду актів, що утворюється енергопостачальником і складається не менш як з трьох уповноважених представників енергопостачальника. Рішення комісії з розгляду актів оформляється протоколом копія якого видається споживачу. У протоколі зазначається інформація по причетність споживача до порушення цих Правил. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються: відомості щодо обсягу та вартості не облікованої електричної енергії; розрахунок проведених нарахувань з посиланням на відповідні пункти цих Правил та затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем ПКЕЕН.

Згідно п.4.1. Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення ПКЕЕН, затвердженої Постановою НКРЕ від 04 травня 2006 року № 562, факт виявлених представниками енергопостачальника електричної енергії за регульованим тарифом порушень споживачем вимог ПКЕЕ або ПКЕЕН оформлюється актом про порушення.

Акт про порушення складається у двох примірниках у присутності споживача або уповноваженого представника споживача в разі виявлення порушень ПКЕЕН.

Працівники енергопостачальника перед складанням акта про порушення зобов`язані повідомити споживача про його право внести зауваження та заперечення до акта, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень та пропозицій.

До акта про порушення сторонами можуть бути додані пояснення, зауваження та докази, перелік яких (за наявності) зазначається в цьому акті( п.4.5).

В акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням:меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів),наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення (п.4.6).

Згода або незгода споживача із зафіксованим в акті про порушення фактом пошкодження пломб або розрахункових приладів обліку фіксується в акті про порушення (п.4.8).

Всі документи, які складаються під час проведення перевірки, оформляються на номерних бланках суворої звітності, облік яких здійснюється на підставі Інструкції по складанню і обліку актів порушень та обчислення обсягу неврахованої електроенергії. Виготовлення їх повторно є порушенням чинного законодавства України.

Таким чином, складені працівниками електропостачальної організації акт про порушення ПКЕЕН та протокол засідання комісії є лише фіксацією порушення допущеного споживачем, вимоги до складання яких визначені діючим законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність. Правопорушеннями в електроенергетиці є: крадіжка електричної і теплової енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до ч. 4 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Згідно з ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для вирішення справи, та щодо яких у сторін та інших осіб, що беруть участь у справі виникає спір.

У відповідності до ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, не визнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушених його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов, а також з`ясування питання про наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорювання. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду чи на момент прийняття судом рішення, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права встановлюється при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Крім того, виходячи зі змісту статей 15, 16 Цивільного кодексу України та приписів Цивільного процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного суб`єктивного права (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Таким чином, оскільки позивач ОСОБА_1 , всупереч вимог Цивільного процесуального кодексу України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення своїх прав та наявності обставин, з якими закон пов`язує протиправність дій відповідача, суд вважає позовні вимоги в частині визнання порушення прав споживача такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Постановою Пленуму ВСУ №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Правовідносини з приводу постачання електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», які не передбачають відшкодування моральної шкоди в разі порушення зобов`язання з постачання електричної енергії.

Енергопостачальник несе відповідальність за шкоду, заподіяну споживачу або його майну, в розмірі й порядку, визначених законодавством. У разі тимчасового припинення електропостачання з вини енергопостачальника він несе відповідальність згідно з умовами договору в розмірі двократної вартості недовідпущеної споживачу електричної енергії. У разі порушення прав споживачів енергопостачальник несе відповідальність згідно із законодавством та договором.

Відповідно до положень статей 4, 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених законом.

Враховуючи викладене, у зв`язку з недоведеністю позивачем позовних вимог у суду відсутні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, в зв`язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.6, 7, 10, 12, 13, 81, 259, 263-265,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Миколаївобленерго», місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Громадянська, 40, .

Повне судове рішення складено 25 листопада 2019 р.

Суддя : Гаврасієнко В.О.