Справа № 462/3391/19 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/811/2357/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.П., Цяцяка Р.П.

секретаря: Куцика І.Б.

з участю: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Залізничного районного суду м.Львова від 18 червня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 прол стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви до суду.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 18 червня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2 , вважає, що оскаржувана ухвала є незаконною та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, зокрема, з порушенням правил підсудності. Апелянт зазначає, що суд першої інстанції відкрив провадження у справі не з`ясувавши попередньо зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача. Стверджує те, що з 03.05.2018 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, позивачка, яка пред`явила позов за місцем свого перебування також фактично не проживає та не зареєстрована за вказаною нею адресою, а саме по АДРЕСА_2 , а акт ЛКП «Сяйво» №176 від 08.05.2019 року, на який, як на підтвердження свого місця проживання посилається позивачка, не відповідає дійсності, оскільки такий, як зазначено в акті, складено зі слів сусідів. Також зазначає, що квартира АДРЕСА_3 належить матері відповідача, тому позивачка там не може проживати і де станом на даний час вона проживає разом з дітьми йому не відомо. Просить ухвалу скасувати та направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про передачу за підсудністю.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_1 щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, суд першої інстанції врахував положення п.1 ст. 28 ЦПК України, яким передбачено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

У розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду (складу суду), але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року, "Лавентс проти Латвії" від 7 листопада 2002 року та "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року").

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя має перевірити належність справи до юрисдикції та підсудності суду.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Територіальна підсудність - це підсудність цивільної справи загальному суду в залежності від території, на яку поширюється юрисдикція даного суду.

Відповідно до ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 28 ЦПК України передбачає випадки підсудності справ за вибором позивача.

Згідно з ч.16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач була зареєстрована: АДРЕСА_4 та 27.04.2018 року знята з реєстрації в АДРЕСА_2 , що підтверджується даними відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області, крім того, згідно акту ЛКП «Сяйво» №176 від 08.05.2019 року ОСОБА_1 та діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації, враховуючи положення п.1 ст. 28 ЦПК України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що справа підлягає розгляду Залізничним районним судом м. Львова, а відтак вірно відкрив провадження у справі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновок суду першої інстанції про підсудність справи Залізничному районному суду м.Львова та відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, така є законною, а тому суд, не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 18 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 21.11.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.