01.11.2019 Єдиний унікальний номер 205/5613/19
Єдиний унікальний номер судової справи:205/5613/2019
Номер провадження: 2/205/2277/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2019 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мовчан Д.В.

при секретарі Волкобоєвої А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП,-

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 (далі Позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 10.12.2018 року близько 08 год. 20 хв. по пр. Свободи у м. Дніпро водій Свиридюк В`ячеслав Петрович (далі Відповідач), керуючи транспортним засобом «Фольксваген Гольф», д/н НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Фіат Добло», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдані матеріальні збитки. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2019 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно правова відповідальність відповідача на момент такої ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Єс.Ай».

Далі позивач зазначає, що він звернувся з відповідною заявою до страхової компанії і страхова компанія виконала свої зобов`язання за страховим полісом та відшкодувала збитки завдані вищезазначеною дорожньотранспортною пригодою у розмірі 8 200 (вісім тисяч двісті) грн. 00 коп., без урахування франшизи у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., визначеної договором страхування. Окрім цього, в результаті ДТП позивачеві було завдано і моральну шкоду, що виразилась у душевних стражданнях, фізичного болю, яку він оцінює у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

У зв`язку з вищевикладеним позивач змушений звернутись до суду та просити суд стягнути з ОСОБА_2 на його, ОСОБА_1 , користь франшизу у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав.

Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 26). У такій заяві названа сторона зазначає про повне підтримання своїх позовних вимог та просить здійснити розгляд справи за його відсутності.

Відповідач також подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 28). У такій заяві названа сторона зазначає про часткове визнання позову, а саме в частині відшкодування франшизи у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп., а в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. просив відмовити.

Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про наступне.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 10.12.2018 року близько 08 год. 20 хв. по пр. Свободи у м. Дніпро водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «Фольксваген Гольф», д/н НОМЕР_1 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Фіат Добло», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, а їх власникам завдані матеріальні збитки.

Матеріалами даної цивільної справи підтверджено, що постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.02.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.6).

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ТДВ «СК «Ю.Єс.Ай», згідно полісу № АМ № 5206805 від 15.09.2018 року. Страхова сума за полісом за шкоду, заподіяну майну складає 8 200 (вісім тисяч двісті) грн. 00 коп. Франшиза, частина збитку, що не відшкодовується страховиком становила 2000 грн. 00 коп.

Станом на день звернення позивача до суду, відповідачем у повному обсязі шкода, що завдана внаслідок вказаної ДТП не відшкодована, а відтак між сторонами виник спір який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Відповідно до ч. та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ч. 2ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, зі змісту положень ст.1187, ч.1 ст.1188, ЦК України вбачається, що єдиною підставою для покладення цивільно-правової відповідальності за завдану джерелом підвищеної небезпеки матеріальну та моральну шкоду є вина особи, яка її завдала.

Як роз`яснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 р. зі змінами та доповненнями «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

В силуч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справипро правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що вина у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 10.12.2018 року близько 08 год. 20 хв, як володільця джерела підвищеної небезпеки у вигляді транспортного засобу доведена в силу вищевказаної процесуальної норми закону.

Адже така вина у вчиненні ДТП та докази участі у такій ДТП відповідача встановлені вищевказаною постановою суду, яка має преюдиційне значення в силу ч.2 ст. 82 ЦПК України.

Тому, проаналізувавши фактичні обставини справи, суд вважає, що вчинення відповідачем деліктного правопорушення доведено належними доказами, що є підставою для притягнення його до відповідальності у виді стягнення спричиненої майнової шкоди.

Одночасно із цим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка її завдала, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Відповідно до пункту 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб.

Згідно ст. 29 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як було встановлено судом, відповідальність власника транспортного засобу «Фольксваген Гольф», д/н НОМЕР_1 , забезпечено полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ № 5206805 від 15.09.2018 року, із передбаченою сумою франшизи 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язанням бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Згідно з ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно п.36.6.ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача матеріальної шкоди в розмірі франшизи 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. підлягає задоволенню, оскільки право страховика на не виплату такої суми за заподіяну матеріальну шкоду відповідачем прямо передбачено договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ № 5206805 від 15.09.2018 року. Відтак така сума підлягає стягненню із відповідача, як особи, внаслідок протиправних та винних дій якої, позивачеві спричинено матеріальну шкоду.

Що стосується вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить із наступного.

Відповідно дост.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За загальним правилом (ч.1ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю, та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно п.17-1постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» потерпілий, тобто особа, якій заподіяно моральну шкоду внаслідок незаконних дій, має право пред`явити позов про її відшкодування. Пунктом 3 цієї постанови встановлено, що під моральною (немайновою) шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Окрім цього, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди» (зі змінами та доповненнями) було роз`яснено, що заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб, а розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Пунктом 7 постанови від 31березня 1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що за змістом норм законодавства, які регулюють ці правовідносини, заподіяна моральна шкода відшкодовується особі, права якої були порушені неправомірними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд, враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних, душевних, психічних і фізичних страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди ґрунтуються на законі та підтверджуються належними та допустимими доказами по справі.

Разом з цим, із приводу обставин заподіяння такої шкоди, та з огляду на тривалість вказаних страждань, характеру ушкодження майна, характеру немайнових витрат, суд визнає заявлений розмір моральної шкоди у загальному розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. надмірно завищеним, у зв`язку з чим, виходячи з принципів розумності та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 1000 (однієї тисячі) грн. 00 коп. на користь Позивача.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами

Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору в загальному розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-82,141,258,259,263-265,273 ЦПК України, ст. ст. 980,979,1166,1167,1187,1188 ЦК України, ст. 10 Закону України «Про страхування», ст.3, 5, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) матеріальну шкоду у розмірі франшизи, яка становить 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп.

3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп.

4. В частині позовних вимог про стягнення решти суми моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - відмовити.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.В. Мовчан