Справа № 333/7324/18
Пр. № 2-з/333/90/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2019 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 333/7324/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, з тих підстав, що нерухоме майно було набуто виключно за кошти позивача, які належали їй особисто.

Разом з позовною заявою, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на вищевказану квартиру та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо неї.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивач вказала, що предметом позову, з яким вона звернулася до суду, є визнання за позивачем права власності на квартиру АДРЕСА_2. Ціна позову складає 420 061 грн. Позивач вважає, що відповідач може до ухвалення рішення суду по цій справі здійснити відчуження квартири на користь третіх осіб. Зокрема, відповідач на сьогоднішній день вже здійснив оцінку квартири, що свідчить про його намір її продати всупереч волі позивача та в порушення прав останньої. Крім того, позивачу відомо, що відповідач має численні борги, а тому дії третіх осіб (кредиторів відповідача) щодо квартири (звернення на неї стягнення, відчуження в примусовому порядку тощо) можуть призвести до зміни її власника. Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Тому, позивач вважає за необхідне вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За правилами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у розі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Встановлено, що до заяви про забезпечення позову не приєднано жодних доказів щодо наміру відповідача ухилитись від виконання судового рішення та щодо бажання відчужити майно.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доводи заявника про те, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду в подальшому, є лише припущеннями, заявник не надав доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Враховуючи вище викладене, приходжу до висновку, що заявником не наведено вмотивованого обґрунтування, що саме цей вид заходу забезпечення позову необхідно вжити, та що невжиття такого заходу ускладнить або унеможливить виконання рішення суду. Позивачем не надано доказів, що відповідач намагається відчужити майно третім особам.

З огляду на ці обставини в сукупності суд вважає, що відсутні підстави для накладення арешту на квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 149-153, 353-354 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на майно відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: В.Б. Кулик