ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/8722/16 Номер провадження 22-ц/814/53/19Головуючий у 1-й інстанції Андрієць д.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

суддів: Пікуля В.П., Одринської Т.В.

за участю секретаря Зеленської О.І.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Андрієць Д.Д. в м. Кременчук, зі складанням повного тексту рішення - 10 вересня 2018 року,

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання права власності та встановлення порядку користування майном, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати за нею та відповідачкою по ? частині земельної ділянки, площею 0,0295 га, кадастровий номер :06:003:0488, розташованої по вул. Бетонній, 76/1 в м. Кременчуці, Полтавської області; встановити порядок користування вказаною земельною ділянкою та будинком розташованим на ній; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02 червня 2008 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі №5-393 та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ № 163754, виданий 20.11.2008 Управлінням Держкомзему у м. Кременчуці Полтавської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2008 №5-393 на ім'я ОСОБА_2

Позовні вимоги мотивовано тим, що вони з чоловіком ОСОБА_6, побудували будинок на земельній ділянці площею 295 кв.м. Після смерті ОСОБА_6 з'ясувалось, що за життя останній склав заповіт, за яким усе своє майно заповідав своїй сестрі ОСОБА_2

16.01.2008 року позивач отримала свідоцтво про право власності на 1/2 частку спільного сумісного майна подружжя, зокрема на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями № 76/1 по вул. Бетонній, 76/1 в м. Кременчуці, Полтавської області. Земельна ділянка, на якій розміщений спірний будинок, за життя була передана ОСОБА_6 у приватну власність для обслуговування житлового будинку і господарських будівель.

З 2014 року ОСОБА_3 у спірному будинку не проживає, а з 2016 року ОСОБА_2 перестала її пускати на подвір'я домоволодіння, оскільки вважає себе одноособовим власникомвсього майна.

Вважає, що її право, як співвласника спірного домоволодіння, підлягає захисту в судовому порядку.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, ОСОБА_4 про визнання права власності та встановлення порядку користування майном - задоволено.

Встановлено наступний порядок користування 1/2 частиною житлового будинку по вул. Бетонній 76/1 в м. Кременчуці, Полтавської області (квартира № 2, літ. «А, а а1,ап.»)

Виділено в користування ОСОБА_3 на ? частину квартири № 2 житлового будинку літ. «А, а, а1,ап.1», розташованого в м. Кременчуці по вул. Бетонній, 76/1: кімнату «2-5», площею 18,9 м2, яка в додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена зеленим кольором;

Виділено в користування ОСОБА_2 на ? частину квартири № 2 житлового будинку літ. «А, а, а1, ап», розташованого в м. Кременчуці по вул. Бетонній, 76/1:_1: прибудову «2-3» площею 5,9 м2 та кімнату «2-4» площею 6,5 м2, які в додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначені синім кольором;

В спільному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 залишено: коридор «2-1», кухню «2-2», передпокій «2-6» та прибудову «2-7», загальною площею 20,9 м2, які в додатку №1 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначені червоним кольором.

Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0295 га, кадастровий номер :06:003:0488, розташованої по вул. Бетонній, 76/1в м. Кременчуці Полтавської області, .

Визнано за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,0295 га, кадастровий номер :06:003:0488, розташованої вул. Бетонній, 76/1 в м. Кременчуці Полтавської області, .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02 червня 2008 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстроване в реєстрі №5-393, в частині його видачі на ? частку спадкового майна - приватизованої земельної ділянки площею 0,0295 га, розташованої за адресою: м. Кременчук, вул. Бетонна, 76/1.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ №163754, виданий 20.11.2008 Управлінням Держкомзему у м. Кременчуці Полтавської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.06.2008 №5-393 на ім'я ОСОБА_2 в частині його видачі на ? частку земельної ділянки площею 0,0295 га, розташованої за адресою: м. Кременчук, вул. Бетонна, 76/1, кадастровий номер :06:003:0488.

Встановлено наступний порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0295 га, кадастровий номер :06:003:0488, розташованої в м. Кременчуці Полтавської області по вул. Бетонній, 76/1:

виділено в користування ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями земельну ділянку площею 147,5 м2, з них по земельній ділянці спільного користування 83,5 м2 (яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена червоним кольором), по земельній ділянці індивідуального користування 64 м2, яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена зеленим кольором;

виділено в користування ОСОБА_2 на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями земельну ділянку площею 147,5 м2, з них по земельній ділянці спільного користування 83,5 м2 (яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена червоним кольором), по земельній ділянці індивідуального користування 64 м2, яка в додатку №3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01 червня 2017 року позначена синім кольором.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, пов'язаних із проведенням експертизи в сумі 6111,20 грн.

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_2 та подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Вважає, що позовні вимоги задоволені судом всупереч вимогам ч. 4 ст. 267 ЦК України, оскільки позивач пропустила строк позовної давності про застосування якого, було заявлено стороною у справі.

Крім того, суд першої інстанції допустив грубе порушення вимог ч. 2 ст. 264 ЦПК України, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення, вийшов за межі позовних вимог, задовольнивши уточнені позовні вимоги подані позивачкою після закінчення підготовчого судового засідання.

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вважає рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено у відповідності до вимог чинного законодавства, з урахуванням всіх фактичних обставини справи, яким надано належну правову оцінку. Доводи викладені в апеляційній скарзі вважає, помилковими та надуманими. Вказує, що уточнені позовні вимоги, які були задоволені судом, подано з дотриманням вимог ст. 182, 183 ЦПК України. Просить рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що з 04 жовтня 1956 року ОСОБА_3 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі (т. 1 а.с. 9).

Відповідно до Акту від 14.01.1985 року, складеного Управлінням головного архітектора м. Кременчука згідно рішення виконавчого комітету Кременчуцької міськради депутатів трудящих № 519/4 від 20.11.1957 року, було здійснено відвід в натурі земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво по вул. Бетонній, 108/1 площею 540 кв.м. і передано в користування ОСОБА_6 та ОСОБА_7 Рішенням Автозаводської районної ради від 25.03.1977 року № 205 житловому будинку №108/1 по вул. Бетонній присвоєно нову поштову адресу № 76/1.

ОСОБА_7 здійснив відчуження своєї частини земельної ділянки та будинку, власником якої, на даний час є ОСОБА_4

Згідно рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 08.08.1997 №830 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_6 передано земельну ділянку площею 265 кв.м по вул. Бетонній, 76/1 в м. Кременчуці для обслуговування жилого будинку і господарських будівель(т. 1 а.с. 14,15).

На підставі рішення Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради народних депутатів від 15.02.1999 №235 «Про затвердження площі земельної ділянки, переданої ОСОБА_6 по вул. Бетонній, 76/1 в м. Кременчуці» передано у приватну власність ОСОБА_6 земельну ділянку для обслуговування жилого будинку і господарських будівель площею 0,0295 гектарів в межах згідно з планом, (а.с.54).

З технічного паспорту вбачається, що будівництво житлового будинку розташованого на спірній ділянці, було закінчено в 1962 році.

Державний акт П-ПЛ№037314 на вищевказану земельну ділянку ОСОБА_6 отримав 20.04.1999 року.

19 лютого 2007 року ОСОБА_6 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КЕ№335075, повторно виданого 21.07.2016 року Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.

Встановлено, що 02.06.2008 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на приватизовану земельну ділянку площею 0,0295 га, кадастровий номер :06:003:0488, цільове призначення, якої є для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Бетонна № 76/1.

16.01.2008 року Державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, на ім'я ОСОБА_3, як дружини ОСОБА_6, що помер 19.02.2007 року, було видано свідоцтво про право власності на ? частину в спільному сумісному майні, придбаному подружжям за час шлюбу. Спільне майно складається з 1/2 частини житлового будинку літ. «А, а, а1, ап», з господарськими будівлями, що розташоване за адресою: Полтавська обл.., м. Кременчук, вул. Бетонна № 76/1.

14.01.2008 року державним нотаріусом Першої кременчуцької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 на ім'я ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого 19.02.2007 року ОСОБА_6, на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями № 76/1, що знаходиться по вул. Бетонній в м. Кременчуці.

Вбачається, що підставою для звернення із даним позовом стало порушення права власності позивача, як власника ? частини будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Бетонна, 76/1, та в цілому складають ? частину вищевказаного домоволодіння та на частину земельної ділянки, що зайнята належною їй частиною житлового будинку та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування, а також встановлення порядку користування, належною позивачці, часткою в будинку та відповідною земельною ділянкою.

Судом першої інстанції встановлено, що про своє порушене право, як власника ? частини спірного домоволодіння, ОСОБА_3 дізналася в 2016 році, коли ОСОБА_2 не допустила її до будинку, тому, що остання вважала себе одноособовим власником спірного майна.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того що, відповідно до ст.120 ЗК України позивач має право на набуття у власність відповідної частини земельної ділянки, як законний власник частини домоволодіння, розташованого на ній. Встановивши, що між сторонами існує спір, щодо користування житловим будинком та земельною ділянкою, суд першої інстанції встановив порядок користування спірним майном відповідно до додатку № 3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01.06.2017 року.

Враховуючи задоволення вказаних вимог, свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 02 червня 2008 року та державний акт на право власності на земельну ділянку, серії ЯЗ№163754, виданий 20.11.2008, на ім'я ОСОБА_2, судом першої інстанції визнанню недійсними в частині видачі на ? частку спадкового майна - приватизованої земельної ділянки площею 0,0295 га, розташованої за адресою: м. Кременчук, вул. Бетонна, № 76/1.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

З урахуванням вимог частини першої ст. 120 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Пунктом 18-2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» визначено, що відповідно до положень статей 81, 116 ЗК окрема земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду.

Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статей 120 ЗК, 377 ЦК.

Враховуючи те, що позивач є власником ? частини спірного житлового будинку, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що вона набуває і право на земельну ділянку пропорційно розміру її частки у спільній власності на вказаний будинок.

Відповідно до вимог статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Оскільки, між співвласниками домоволодіння існує спір з приводу користування спірним майном, суд першої інстанції обґрунтовано встановив порядок користування житловим будинком та земельною ділянкою, визначений судовим експертом у додатку № 3 до висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №42-17 від 01.06.2017 року.

Встановивши вищевказані обставини, суд першої інстанції обґрунтовано визнав недійсними, в частині видачі на ? частку спадкового майна - приватизованої земельної ділянки площею 0,0295 га, розташованої за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул.Бетонна, 76/1, свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 02.06.2008 року та державний акт на право власності на земельну ділянку від 20.11.2008 року, на ім'я ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказує, що строк, на звернення з даним позовом, позивачем пропущено, оскільки строк необхідно рахувати, з часу написання ОСОБА_3 розписки від 13 березня 2008 року (а.с.58), згідно якої сторони домовилися про порядок користування спірним майном. ОСОБА_3 не мала претензій з приводу заповіту на земельну ділянку.

Колегія суддів вказані доводи до уваги не бере, оскільки вони не є достатніми, у розумінні ст. 80 ЦПК України, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про їх обґрунтованість. Вказана розписка не свідчіть, про те, що позивач була обізнана у 2008 році, що її право, як співвласника майна, порушено.

В свою чергу, встановлено та не заперечується сторонами у справі, що ОСОБА_3 до 2014 року проживала у спірному будинку та безперешкодно користувалась земельною ділянкою, а у звязку із похилим віком, станом здоров'я, та відсутністю у неї родичів переїхала проживати до осіб, які здійснюють за нею догляд. В суді першої інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що влітку 2016 року ОСОБА_3 звернулася до неї з метою вирішення питання, щодо користування спірним майном, проте відповідач відмовила та вказала, що є одноособовим власником майна.

Враховуючи юридичну необізнаність, а також відсутність доказів, які б спростовували той факт, що про порушення своїх прав позивач дізналась влітку 2016 року, доводи ОСОБА_2 про сплив позовної давності, колегія суддів вважає неспроможними.

Доводи викладені в апеляційній скарзі, щодо зловживання процесуальним правом позивача, а саме подачі уточнених позовних вимог після закінчення підготовчого засідання є помилковими. Оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 31 ЦПК України (чинної на час подачі позову та змін до нього) позивач мав право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Як вбачається зі змісту уточненої позовної заяви, уточнення полягали в конкретизації частини розміру земельної ділянки, який не був фактично змінений, а тому суд першої інстанції вирішуючи спір за уточненими позовними вимогами, не вийшов за межі позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 382-384, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

РішенняАвтозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 04 вересня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09.01.2018 року.

Головуючий суддя: О.О.Панченко

Судді: В.П. Пікуль

ОСОБА_8