Номер провадження: 22-ц/813/1449/19
Номер справи місцевого суду: 522/8090/13-ц
Головуючий у першій інстанції Чернявська Л. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації, на рішення Приморського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Чернявської Л.М. 13 серпня 2018 року у м. Одеса, -

встановила:

01 квітня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить Ѕ частину вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, кузов НОМЕР_2 , в розмірі 64 820 гривень, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить Ѕ частину вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, кузов 6 НОМЕР_4 , в розмірі 78 810 гривень.

Позивач мотивував свої вимоги тим, що він з 1990 року по 2010 рік перебував у шлюбі з відповідачкою. Рішенням суду від 10 жовтня 2010 року шлюб було розірвано. За час шлюбу сторонами нажито спільне майно у вигляді автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, кузов НОМЕР_2 та автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, кузов 6 НОМЕР_4 , які були зареєстровані на відповідача. При цьому, автомобіль TOYOTA CAMRY 15 жовтня 2009 року було знято з обліку для реалізації, а кошти, отримані від його реалізації, на користь сім`ї використані не були. Домовленості щодо порядку поділу спільного майна у сторін не було.

14 березня 2014 року Приморським районним судом м. Одеси ухвалене судове рішення по вказаній справі, яким частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та вирішено стягнути з ОСОБА_1 та користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить Ѕ частину вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , в розмірі 64 820 гривень, та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить Ѕ частину вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , в розмірі 78 810 гривень. В іншій частині позову вирішено відмовити.

21 травня 2014 року ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року залишено без змін.

08 жовтня 2014 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 березня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 21 травня 2014 року скасовано, направлено справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

12 лютого 2018 року позивачем ОСОБА_2 подано до суду заяву про зміну підстав позову, за якою позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить Ѕ вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., кузов номер НОМЕР_5 , у розмірі 33 694, 50 грн., та стягнути грошову компенсацію, що становить Ѕ вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., кузов номер НОМЕР_6 , у розмірі 78 810 грн.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 рокупозов ОСОБА_2 було задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить Ѕ вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., кузов номер НОМЕР_5 , у розмірі 33 694, 50 грн., та стягнуто грошову компенсацію, що становить Ѕ вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., кузов номер НОМЕР_6 , у розмірі 78 810 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити, посилаючись необґрунтованість рішення суду, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, на думку апелянта, судом не було враховано, що автомобіль TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., кузов номер НОМЕР_5 ,був проданий з відома та дозволу позивача, а грошові кошти, отримані безпосередньо позивачем, в подальшому були втрачені в інтересах сім`ї на придбання автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., кузов номер НОМЕР_6 , що свідчить про безпідставність заявлених вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції вважав встановленим, що автомобіль TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску, кузов НОМЕР_2 та автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 року випуску, кузов 6 НОМЕР_4 , є спільною сумісною власність подружжя, та, у зв`язку із відчуженням ОСОБА_1 вказаних транспортних засобів без відома іншого з подружжя та витрачання отриманих грошових коштів не в інтересах сім`ї, суд вважав позовну заяву ОСОБА_2 такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі

Однак, колегія суддів не може погодитись зі вказаним висновком суду з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 1990 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство та виховували дітей.

За час перебування у шлюбі подружжям було придбано наступне рухоме майно: TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., кузов номер НОМЕР_5 , вартістю 64 820 (шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять) грн.. 00 коп. та TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., кузов номер НОМЕР_6 , вартістю 157 620 (сто п`ятдесят сім тисяч шістсот двадцять) грн.. 00 коп.

Згідно бази даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів та облікових баз даних РСЦ МВС вбачається, що автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., кузов номер НОМЕР_6 , 29 серпня 2008 року був зареєстрований у РЕВ №1 м. Одеси за ОСОБА_1 , та 15 жовтня 2009 року автомобіль було знято з обліку для подальшої реалізації. У наступному, протягом 2009-2018 років, вказаний автомобіль вісім раз змінював власника, і на даний час належить гр. ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2018 року.

Другий транспортний засіб марки TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., кузов номер НОМЕР_5 , був тимчасово зареєстрований у РЕВ №1 м. Одеси з 29 серпня 2008 року по 28 серпня 2013 року за гр. ОСОБА_4 на підставі довіреності серії НОМЕР_7 , виданої 28 серпня 2008 року нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, та відомості щодо прізвища, ім`я, по-батькові власника, а також дані щодо відчуження даного транспортного засобу, у ТЗ РСЦ МВС відсутні.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено, що обидва автомобілі вибули з володіння строін у справі в період щлюбу.

Статтею 65 СК України встановлено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно ч.2 ст. 65 СК України, при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Однак, судом першої інстанції було здійснено поділ майна, яке на момент звернення до суду із позовом, не належало сторонам на праві сумісної власності, а належало ОСОБА_5 .

Так, у позовній заяві ОСОБА_2 , визнаючи той факт, що спірний автомобіль був відчужений колишньою дружиною у жовтні 2009 року, зазначав, що продаж було здійснено без згоди позивача та кошти від реалізації автомобіля були використані не на користь сім`ї.

Однак, належних та допустимих доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_2 не лише не знав, а й не міг дізнатися про порушення своїх прав протягом п`яти років - з моменту продажу автомобіля (на час знаходження сторін у справі у зареєстрованому шлюбі), і до часу звернення до суду із позовом (з огляду на презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав у разі недоведення протилежного), - позивачем не надано.

Крім того, колегія суддів враховує, що правочини, на підставі яких спірне рухоме майно - автомобіль TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., та автомобіль TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., були зняти з обліку для подальшої реалізації, ОСОБА_2 у встановленому законом порядку оскаржені не були, і на сьогоднішній день є чинними.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

За вимогами частин першої, другої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з частиною третьою статті 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

У статті 68 СК України закріплено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до ЦК України.

Відсутність згоди одного із співвласників - колишнього подружжя - на розпорядження нерухомим майном є підставою для визнання правочину, укладеного іншим співвласником щодо розпорядження спільним майном, недійсним.

Як вже вказувалось вище, спірні автомобілі TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., та TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., вибули із володіння сторін в період шлюбу, і дані правочини у встановленому законом порядку не були оскаржені.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Доводи ОСОБА_2 про те, що автомобілі були продані у 2009 році, у період знаходження сторін у шлюбі, кореспондуються із матеріалами справи, та підтверджені належними доказами. У період 2009 року сторони перебували у шлюбі, вели спільне господарство, користувались спірним автомобілем, а доказів того, що ОСОБА_2 не був обізнаний про їх продаж, матеріали справи не містять.

Доводи ОСОБА_2 про те, що він не отримав компенсацію Ѕ частини вартості автомобілів, є неспроможними, оскільки при продажу майна подружжя в період шлюбу, грошові кошти використовуються на потреби сім`ї, і доказів протилежного позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку, що, оскільки на момент звернення ОСОБА_2 із позовом до суду про поділ майна, набутого у шлюбі, - автомобілі TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., та TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., які є предметом спору, належалі на праві власності іншим особам, які не приймали участі у справі, та право власності яких не було у встановленому законом порядку визнано недійсним, а також не надано доказів того, що кошти, отримані в період шлюбу за реалізовані автомобілі, витрачені не на потреби сім`ї, - суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації, що становить Ѕ вартості автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_1 , 1999 р. виг., кузов номер НОМЕР_5 , у розмірі 33 694, 50 грн., та грошової компенсації, що становить Ѕ вартості автомобіля TOYOTA CAMRY, державний номер НОМЕР_3 , 2008 р.виг., кузов номер НОМЕР_6 , у розмірі 78 810 грн.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі визначився з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню, що, відповідно, призвело до неправильного вирішення справи, у зв`язку із чим рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018 року підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2018- скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошової компенсації - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_8 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_9 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) судовій збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 689 гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складений 22 листопада 2019 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе