Провадження № 2/522/4099/19
УХВАЛА

25 листопада 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м.Одеси

в складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м.Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики та була розподілена на суддю Ільченко Н.А.

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 16.06.2015 року провадження у справі було відкрито.

28.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним.

Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 27.03.2018 року №901/0/15-18 про звільнення ОСОБА_3 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки помічника судді ОСОБА_3 ОСОБА_4 , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних прав та інтересів громадян та законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В.

Ухвалою суду від 08.05.2018 року справу прийнято до провадження та ухвалено розглядати у порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на 02.07.2018 року.

В підготовче засідання призначене на 02.07.2018 року з`явивсь представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 , заявив клопотання про відкладення розгляду справу для можливості уточнення позову. ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, розгляд справи відкладено на 03.09.2018 року.

23.08.2018 року представник ОСОБА_1 адвокат Федоренко Ю.М. надав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог.

У підготовче засідання призначене на 03.09.2018 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 надав суду заяву про відкладення розгляду справи.

Розгляд справи відкладено на 29.10.2018 року.

24.10.2018 року ОСОБА_2 надав апеляційну скаргу на ухвалу суду від 16.06.2015 року.

29.10.2018 року зазначену справу направлено до апеляційного суду Одеської області.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.12.2018 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 16.06.2015 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

09.01.2019 року справу №522/10677/15-ц повернуто до Приморського районного суду м.Одеси, призначено до розгляду на 04.03.2019 року.

У підготовче засідання призначене на 04.03.2019 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 , не заперечував проти заочного розгляду справи, справу просив розглядати без його участі.

Розгляд справи відкладено на 10.06.2019 року.

У підготовче засідання призначене на 10.06.2019 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 надав суду заяву, в якій просив закрити підготовче засідання, призначити справу до розгляду по суті, розгляд справи провести за його відсутністю.

Ухвалою суду від 10.06.2019 року закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним та призначено до судового розгляду по суті на 17.09.2019 року.

У судове засідання призначене на 17.09.2019 року з`явився ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, розгляд справи відкладено на 20.11.2019 року.

У судове засідання призначене на 20.11.2019 оку сторони не з`явилися, ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи, просив його позов до ОСОБА_2 задовольнити, справу просив розглядати за його відсутністю. ОСОБА_2 причини неявки суду не повідомив. При цьому суд враховує, що провадження по справі відкрито з 2015р.

13.11.2019 року на адресу суду надійшов лист від ОСОБА_6 , в якому зазначено, що станом на теперішній час він не представляє інтереси ОСОБА_2 , до того ж строк довіреності, на підставі якої він представляв інтереси ОСОБА_2 , і яка наявна в матеріалах справи, минув.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 25.11.2019 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися визначеними законом процесуальними правами та виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки в судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Суд при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

У той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Крім того, враховуючи нормативне регулювання даного питання національним та європейським законодавством, суд вважає, що позивач, його представник, не з`являючись у судові засідання, не даючи суду можливості своїми діями у встановлений законом строк вирішити справу, зловживає своїми процесуальними правами.

Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 р.). При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.5 ст.142 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч.2 ст.257 ЦПК України).

Оцінюючи характер процесу та його значення для позивача, слід врахувати, що, звернувшись до суду з зустрічним позовом у серпні 2015 році, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 не цікавиться розглядом справи, жодного разу не з`явився у судові засідання, не надавши докази причин поважності неявки, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення його позовних вимог на теперішній час.

Суд вбачає, що поштова кореспонденція з відомостями про час та місце слухання справи 04.03.2019 року, 10.06.2019 року, 17.09.2019 року та 20.11.2019 року направлялась на відому суду адресу позивача ОСОБА_2 .

Крім того, позивач, будучи обізнаним про можливість розгляду справи без його участі, відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, чим, на розсуд суду, умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог.

Одночасно суд звертає увагу та те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторони мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження ( рішення у справі "ОСОБА_9 проти України" (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

Таким чином, можливість сторони дізнатись про стан відомого їй судового провадження залежить від волевиявлення самої сторони, тобто має суб`єктивний характер.

У свою чергу судом вжито усіх заходів, передбачених процесуальним законодавством для належного повідомлення сторони позивача про розгляд справи.

Отже, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про належне сповіщення позивача.

З огляду на те, що позивач двічі не з`явився у судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним підлягає залишенню без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Таким чином, питання про повернення судового збору не вирішується.

Керуючись ст.ст.3, 10-13, 43, 210, 223, 247, п.3 ч.1 ст.257, 258-260, 261, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору позики недійсним залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали суду виготовлено 25 листопада 2019 року.

Суддя: Домусчі Л.В.