Справа № 136/2095/18
Провадження № 22-ц/801/147/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

09 січня 2019 року місто Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Міхасішина І.В., Войтка Ю.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року, постановлену суддею Кривенко Д.Т. повний текст якої складено цього ж дня

в справі №136/2095/18

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (позивач)

до ОСОБА_3 (відповідач)

про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось в районний суд із позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року визнана неподаною та повернена особі, що її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, АТ КБ «Приватбанк» через свого представника Литвиненко О.Л., подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу і направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що вимоги ухвали про залишення заяви без руху виконані у межах визначеного судом строку, а тому підстави для визнання позовної заяви неподаною відсутні.

Від відповідача ОСОБА_3 відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив.

АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу на ухвалу, передбачену пунктом 6 частини 1 статті 353 ЦПК України.

Згідно з частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Повертаючи позовну заяву позивачеві, суд першої інстанції керуючись статтею 185 ЦПК України виходив із того, що останнім в установлений судом строк не усунуто недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі від 11 жовтня 2018 року про її залишення без руху, а саме: не зазначено коли мали місце відповідні невиконання зобов'язань боржником, відсутні обґрунтування та математичні формули, за якими позивач нарахував відповідачу заборгованість за кредитом, процентами, пенею, комісією та штрафами, не зазначено, чи було обумовлено сторонами правочину умови зміни відсотків за користування кредитом впродовж дії договору; не додано до позовної заяви оригінал довіреності від імені юридичної особи за підписом (цифровим електронним підписом) посадової особи.

Проте судом першої інстанції не враховано, що відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. При цьому, відповідно до частини 5 статті 177 цього Кодексу позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги.

За змістом зазначеної норми саме на позивача покладається обов'язок обґрунтування своїх вимог з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини.

Разом з тим, сама по собі відсутність у позовній заяві посилання на відповідні обставини, чи недодання доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Частинами 2 та 3 статті 175 ЦПК України визначено, що позовна заява подається у письмовій формі та повинна містити, зокрема: найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; повне найменування сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв'язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, тощо; зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Зміст поданої АТ КБ «Приватбанк» позовної заяви свідчить про дотримання ним вимог статті 175 ЦПК, оскільки звертаючись до суду із позовом, а в подальшому усуваючи недоліки викладені в ухвалі про залишення його без руху, позивач додав до заяви наявні у нього докази, які вважав за потрібне надати суду; якщо ж вони не підтверджують позовні вимоги, то це є підставою для відмови в задоволенні позову, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Відповідно до частини 7 статті 177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Згідно з частиною 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника - частина 3 статті 58 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи - частини 5, 6 статті 62 ЦПК України.

Аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що додана до позовної заяви копія довіреності про уповноваження Чепіги Дмитра Олексійовича представляти інтереси АТ КБ «ПриватБанк» в усіх судах (а. с. 15) не суперечить положеннями статті 177 ЦПК України, оскільки процесуальними нормами не передбачено обов'язку надання суду оригіналу довіреності, що підтверджує повноваження представника.

Крім того, відомості про дійсність довіреності відображені на офіційному інтернет-сайті банку, доступ до якого є відкритим, а тому суд першої інстанції мав можливість достовірно встановити, що особа, яка діє на підставі довіреності, є представником банку та має повноваження на здійснення такої процесуальної дії, як подання, підписання позовної заяві та завірення копії довіреності.

Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Суд першої інстанції на зазначені обставини і вимоги закону уваги не звернув та всупереч вимогам частини 5 статті 12 ЦПК України, яка зобов'язує суд зберігаючи об'єктивність і неупередженість сприяти учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, підійшов до вирішення цього питання формально.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали - п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 367, 368, пунктом 6 статті 374, 379, статтями 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 31 жовтня 2018 року скасувати, а справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий: Судді: Стадник І.М. Міхасішин І.В. Войтко Ю.Б.