Справа № 439/1132/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2019 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді Бородійчук О.І., з участю секретаря судового засідання Скорик І.Б., заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП в Львівській області Гром?яка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Броди цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа, стосовно якої подано заяву про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 , заінтересована особа Бродівське ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , жителя м АДРЕСА_1 , яким визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього такі обов`язки:

-заборонити перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ;

-заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ;

-заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис заявник просить видати строком на 6 (шість) місяців.

Заявник в обгрутнування своїх вимог зазначає, що вона проживає разом з ОСОБА_2 , колишнім чоловіком та шістьма дітьми, четверо з яких неповнолітні. ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно неї вже протягом досить тривалого часу. Але їй захистити себе самостійно не вдається, не дивлячись на її звернення до правоохоронних органів. Разом з тим, ОСОБА_2 прагне здійснювати тотальний контроль за усіма сферами життя заявниці, постійно чіпляється до неї за будь-якої причини, тримає її у страху та напрузі, не рахується з її думками, поглядами на життя та почуттями. Щоденні нотації та вічне невдоволення будь-якими діями заявниці, виплески безпідставної агресії з боку ОСОБА_2 , коли приходить додому п`яний, супроводжуються застосуванням фізичного насильства до дружини. Вказані дії ОСОБА_2 призводять до погіршення психологічного стану як заявниці, так і її неповнолітніх дітей, формування у них спотвореного погляду на шлюб та сімейні цінності. На даний час заявниця разом з дітьми перебуває у родичів в селі та не має змоги проживати у своїй квартирі.

В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні проти встановлення обмежувального припису заперечує, оскільки ним не було вчинено насильства в сім`ї.

Представник заінтересованої особи Бродівського ВП Золочівського ВП ГУНП у Львівській області Гром`як М.М. просить рішення прийняти на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників, оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 350-5 ЦПК України встановлено, що справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. п. 3, 7, 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

З огляду на наведене вище, на думку суду, необхідною умовою для застосування судом до заінтересованої особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству є вчинення по відношенню до заявника домашнього насильства, що підлягає доказуванню.

Заявник має обґрунтувати необхідність видачі обмежувального припису.

Із змісту ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Частиною 1 ст. 13 цього ж кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 2 цієї ж статті, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (Фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи.

Статтею 77 цього ж кодексу передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

В судовому засіданні із пояснень заявника з`ясовано, що вона та ОСОБА_2 у 2008 році розлучилися. У них є шестеро спільних дітей, двоє з них повнолітні. Усі вони проживають разом у АДРЕСА_2 .

Із пояснень заявника вбачається, що іншого житла у неї немає.

Аналогічні пояснення надав і ОСОБА_2 , а саме, що у нього немає іншого житла і тому він проживає із колишньою дружиною. Також він просить врахувати, що найближчим часом має намір їхати на заробітки на кілька місяців і проблема вирішиться сама собою.

Заявник на підтвердження вчинення протиправних дій ОСОБА_2 відносно неї надала суду копію постанови Бродівського районного суду Львівської області від 06.08.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство), проте, постанова не вступила в законну силу, а тому, на думку суду, не є належним доказом.

Окрім того, заявник надала суду копію постанови Бродівського районного суду Львівської області від 12.03.2015 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (насильство в сім`ї). Проте, на думку суду, така постанова теж не є належним доказом, оскільки із змісту ст. 39 КУпАП вбачається: якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Заявник в судовому засіданні надала суду висновок, складений працівниками Бродівського відділення поліції 03.08.2019 року, із змісту якого вбачається, що за заявою ОСОБА_1 проведено перевірку та прийнято рішення скласти протокол відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Тому такий документ теж не місить жодної інформації про вчинення домашнього насильства по відношенні до ОСОБА_1 .

Також судом досліджено і додаток до заяви ОСОБА_1 , який вона у своїй заяві назвала «довідка про виклики наряду поліції щодо вчинення боржником домашнього насильства» (а.с 15), проте, із змісту цього листа неможливо встановити жодних обставин і він не містить жодної ознаки офіційного документа.

Інших доказів на підтвердження існування домашнього насильства відносно заявника ОСОБА_1 , суду не надано.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 5, 9, 12, 19, 20, 81, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 350-1 - 350-6, 353, 354 ЦПК України, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його винесення.

Повний текст судового рішення виготовлено 13 серпня 2019 року.

Суддя О. Бородійчук