Справа № 487/6709/18
Провадження № 2/487/527/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Гречаної А.Д., розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

10.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2, про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №5 по вул. Озерна, 37 в м. Миколаєві.

Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 17.06.2006 року позивачу належить на праві приватної власності квартира №5 по вул. Озерна (ОСОБА_3), 37 в м. Миколаєві. В даній квартирі також зареєстрований син позивача ОСОБА_2. Проте з 2005 року відповідач за місцем реєстрації не проживає. Позивач дбає про квартиру, сплачує поточні комунальні платежі, робить ремонт. Всі витрати на утримання квартири покладені на позивача. Відповідач в утриманні квартири участі не приймає, чим завдає позивачу матеріальні збитки. На прохання позивача знятись з реєстрації добровільно відповідач не реагує. В звязку з тим, що відповідач порушує право позивача на розпорядження своїм майном, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. На підставі викладеного позивач просила позовні вимоги задовольнити.

До підготовчогосудового засідання позивач не зявилась, електронною поштою надійшла її заява, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач у підготовчесудове засідання не зявився, суду надав заяву, у якій просив слухати справу за його відсутності, проти позову не заперечував та просив його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у звязку із визнанням позову відповідачем згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України, позов підлягає задоволенню у підготовчому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 20.11.2006 року квартира №5 по вул. Червоних Майовщиків (нова назва Озерна), 37 в м. Миколаєві належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 по 1/4 частки. Згідно договору дарування 1/4 частки у праві спільної часткової власності на квартиру від 20.06.2007 року ОСОБА_2 подарував ОСОБА_4 1/4 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_1. Відповідно до довідки ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №2 від 27.09.2018 року за адресою АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації починаючи з 2005 року фактично не проживає, що підтверджується актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 27.09.2018 року, засвідченим підписами сусідів та печаткоюЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №2.

Згідно зі ст. 4, 115 ЦПК України, ст.15, 20 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який обирає на власний розсуд.

Статтею 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

В силу ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Абзацом 3 п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

Відповідно до ст. 107 Житлового кодексу України наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка), на що вказує п.11 постанови Пленуму Верховного суду України « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за №2.

Факт вибуття відповідача із квартири АДРЕСА_3 підтверджується заявою позивача про визнання позовних вимог, актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 27.09.2018 року.

Таким чином, у звязку з тим, що відповідач ОСОБА_2 не проживає у квартирі більше шести місяців без поважних причин, суд вважає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №5 по вул. Озерна (стара назва ОСОБА_3), 37 в м. Миколаєві, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 78, 81, 141, 200, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.319,321,391,405 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (проживає: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) до ОСОБА_2 (зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_2), про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №5 по вул. Озерна (ОСОБА_3), 37 в м. Миколаєві.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського Апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Гаврасієнко