ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7158/19 Справа № 177/523/18 Суддя у 1-й інстанції - Суботіна С. А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Голуб О.О.

сторони справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рагозіна Оксана Вадимівна, на ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей, визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та їх обтяжень, яка постановлена суддею Суботіною С.А. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним договорів про внесення змін до договору іпотеки з позикою грошей, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького нотаріального округу Рукавіциним І.А. 14.01.2016 за реєстровим № 11, від 29.07.2016 та 08.02.2017, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Дніпропетровської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» Молчанова С.О., індексний номер 38802539 від 18.12.2017, про державну реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача та його представника в судове засідання.

В апеляційній скарзі представник позивача просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування того, що позивач судову повістку на 20 травня 2019 року не отримував, а представник позивача перебувала в судовому засіданні по іншій справі та просила суд відкласти розгляд справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника відповідача, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги в частині скасування заходів забезпечення позову відсутні, тому колегія суддів в цій частині ухвалу суду не переглядає.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції керувався п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України й виходив з того, що ні позивач, ні його представник, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, повторно не з`явився в судове засідання.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, вважає його таким, що відповідає вимогам норм процесуального права.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обовязків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".

У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших учасників справи.

Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Частина 5 ст. 223 ЦПК України зазначає, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України).

Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення зали судового засідання.

Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.

Аналізуючи вищевикладені норми міжнародного права та положення ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання є наявність у сукупності таких обставин: належне повідомлення позивача про час та місце розгляду справи та його повторна, тобто двічі поспіль, неявка у судове засідання у призначений для розгляду справи час без поважних на те причин або неповідомлення ним причин неявки.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що ні позивач, ні його представник повторно не з`явилися в судове засідання призначені на 28 березня,19 квітня та 20 травня 2019 року (а.с. 58).

Як видно з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 28 березня 2019 року подав заяву про відкладення розгляд справи через зайнятість його адвоката в іншій справі (а.с.44). Однак жодних доказів, про зайнятість адвоката позивача матеріали справи не містять.

Розгляд справи 28 березня 2019 року не відбувся через відсутність сторін. Судом задоволена заява позивача ОСОБА_1 про відкладення справи. Розгляд справи зазаявою. Позивач відкладено на 19 квітня 2019 року (а.с.45 том 2).

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи на 19 квітня 2019 року, що підтверджується розпискою від 28 березня 2019 року. (а.с.46).

Розгляд справи 19 квітня 2019 року не відбувся через відсутність сторін та їх представників, розгляд справи відкладено на 20 травня 2019 року (а.с.55).

Відповідно до пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року № 73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику судового процесу SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздруковування та заповнення учасником судового процесу форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як видно з матеріалів справи, з метою дотримання Порядку та вимог процесуального законодавства, позивач ОСОБА_3 особисто 22 березня 2018 року заповнив та підписав заявку про намір отримання судової повістки, повідомлення в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення, в якій зазначив свій номер телефонного зв`язку (а.с.57, том.1) .

Позивач та його представник - адвокат Рогозіна О.В. повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи на 20 травня 2019 року, надісланням повістки про виклик до суду в цивільній справі на номери засобів зв`язку вказані у заяві позивачем та зазначений особисто його представником в процесуальних документах поданих до суду, зокрема в договорі про надання правової допомоги, поданих процесуальних документах, позові, заявах, клопотаннях (а.с.56,57 том2), але до суду повторно не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили.

Як видно з довідки про доставку смс 23 квітня 2019 року об 17.34 на норме засобів зв`язку позивача та 23 квітня об 17.35 год. на номер засобів звязку представника - адвоката Рогозіної О.В. доставлено судова повістка про виклик (а.с.56-57 том 2).

В судове засідання 20 травня 2019 року ні позивач, ні його представник втретє не з`явилися, причини своєї неявки не повідомили.

Колегія суддів вважає неприйнятними посилання представника позивача в апеляційній скарзі про неналежне повідомлення позивача про участь у розгляді справи на 20 травня 2019 року та її повідомлення суд про зайнятість в інші справі.

Як видно з роздруківки, особистої переписки, наданою представником позивача ОСОБА_4 , вона була обізнана із часом та місцем призначення розгляд справи на 20 травня 2019 року о 9.00год (а.с.75 том 2).

Проте 18 травня о 10.53 представника позивача надіслала електронною поштою повідомлення про зайнятість в судовому засіданні на електрону адресу Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу. Не пересвідчившись в отриманні електронного повідомлення адресатом Криворізьким райони судом Дніпропетровської області, в якому було призначено розгляд справи.

Як видно з електронної відповіді Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 травня 2019 року об 11.00 год. працівник апарату цього суду їй повідомив про надіслання електронного повідомлення помилково на адресу не Криворізького суду. На що адвокат надала відповідь 20 травня 2019 року об 11.02 (а.с.75 том 2). Тобто, дана переписка свідчить, що представник позивача - адвокат Рогозіна О.В. не попереджала Криворізький районний суд Дніпропетровської області про зайнятість в іншій справі та не навала в підтвердження доказів, будучи завчасно належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надіславши електронний лист помилково на електрону пошту не Криворізького районного суду Дніпропетровської області.

Колегія суддів приходить до переконання, що позивач та його представник тричі поспіль не з`явились в судове засідання, нехтуючи обов`язком дотримуватися процесуальних обов`язків, ні позивач, ні його представник не повідомили суд поважні причини неявки, що свідчить про незацікавленість розгляду справи та дотримання розумного строку судового розгляду.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд забезпечив належну організацію судового розгляду справи та забезпечив позивачу право на доступ до правосуддя, закріплене в статті 6 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, проте, нехтуючи своїм правом та обов`язком належним чином виконувати надані права позивач та його представник тричі поспіль не з`явились в судове засідання та клопотання про розгляд справи без участі не надавали.Протягом тривалого часу не виявив належної зацікавленості у розгляді цивільної справи, нехтуючи обов`язком за викликом суду приймати участь в судовому засіданні, що вказує на відсутність у позивача зацікавленості у вирішенні спору по суті.

Як видно з матеріалів справи через неявку представника позивача судовий розгляд неодноразово, тричі відкладався, що призвело до тривалого перебування справи на розгляді в суді.

Доказів про зайнятість представника позивача в іншій справі ні в суді першої, ні в апеляційній інстанції не надано, тому твердження представника позивача в апеляційній скарзі є недоведеними.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача не спростовують висновків суду, ухвала постановлена із дотриманням вимог процесуального законодавства, тому підлягає, як законна та обґрунтована залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення. Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Рагозіна Оксана Вадимівна, залишити без задоволення.

Ухвалу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 20 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: