Ухвала

02 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 383/1128/18

провадження № 61-14152ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування позову зазначив, що 22 серпня 2011 року ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 кошти в розмірі 50 000,00 грн в рахунок майбутньої орендної плати після укладення договору оренди землі.

13 листопада 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір оренди земельної ділянки, площею 8,05 га, належної ОСОБА_1 , який було зареєстровано 18 грудня 2012 року. До 2017 року ОСОБА_2 користувався як орендар земельною ділянкою, орендну плату не сплачував, оскільки вважав, що сплачені кошти в розмірі 50 000,00 грн отримані ОСОБА_1 як орендна плата. 18 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання договору оренди з підстав несплати орендарем орендної плати. У зв`язку з чим ОСОБА_2 повторно сплатив кошти за оренду землі за період з 2012-2016 роки в сумі 23 889,12 грн. Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2017 року позов задоволено, розірвано договір оренди землі. Тому позивач вважав, що кошти в сумі 50 000,00 грн отримані відповідачем безпідставно, і просив їх стягнути.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000,00 грн. Вирішено питання судового збору.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року - без змін.

ОСОБА_1 у липні 2019 року подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року у вищевказаній справі.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення коштів усумі 50 000, 00 грн, як такі що безпідставно отримані, а саме без достатньої правової підстави, що є меншими, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи, що оскаржувані судові рішення прийняті у малозначній справі, а випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 січня 2019 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков