Справа № 486/446/18 Головуючий суду першої інстанції Савін О.І.
Провадження № 22-ц/812/1900/19 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

28 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Крамаренко Т.В., Самчишиної Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , на ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 липня 2019 року, постановлену під головуванням судді Савіна О.І., в приміщенні цього ж суду, про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спадкового майна,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спадкового майна задоволено в повному обсязі. Поділене спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на ѕ частки зазначеного автомобіля. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.

02 липня 2019 року ОСОБА_1 надіслав до місцевого суду заяву про перегляд цього заочного рішення, одночасно просив суд поновити йому строк на звернення до суду з такою заявою.

Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 липня 2019 року йому було відмовлено у задоволенні клопотання про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спадкового майна.

Відмовляючи в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку для звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення, місцевий суд виходив із того, що зазначені заявником причини пропуску строку, а саме: проживання заявника більшу частину часу на дачі в с. Бузьке, тобто не за постійним місцем свого проживання не можна вважати поважними, а наявність певних хвороб, не підтверджено відповідними доказами.

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги, в якій посилаючись на її незаконність просив її скасувати та зобов`язати Южноукраїнський міський суд Миколаївської області розглянути заяву про перегляд заочного рішення у даній у цивільній справі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що копію заочного рішення суду від 26 липня 2018 року йому було передано сусідами лише у квітні 2019 року, але у зв`язку з тим, що він є людиною похилого віку та протягом 2018-2019 років має хворобливий стан здоров`я, внаслідок цього захворів онкологічною хворобою та у липні 2019 року переніс хірургічне втручання (операцію), що підтверджується виписками з медичної картки хворого - він не зміг звернутися до суду з відповідною заявою у встановлені законом строки. Тому причини пропуску звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення є поважними. Проте, суд першої інстанції не врахував поважність причин пропуску строку, що порушує його право на доступ до суду, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , посилаючись на її необґрунтованість та невмотивованість, зазначав, що посилання скаржника в апеляційній скарзі не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки до липня 2019 року ОСОБА_1 не хворів і зараз не хворіє, зі своїм адвокатом приходив на засідання Южноукраїнського міського суду у вересні-листопаді 2019 року.

Крім того, про наявне заочне рішення ОСОБА_1 добре було відомо ще у 2018 році, коли він особисто за дорученням суду неодноразово вручав ОСОБА_1 повістки про виклик до суду. Більш того, ОСОБА_1 заявляв йому, що вже сам поділив спадкове майно.

ОСОБА_1 та його представник знали про заочне рішення завчасно, проте стали його оскаржувати лише у зв`язку з пред`явленням позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості 1/4 частки автомобіля.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тобто апеляційна скарга на ухвалу суду про відмову поновити пропущений процесуальний строк (п. 10 ч. 1 ст. 353 ЦПК України) підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено з матеріалів справи 26 липня 2018 року було ухвалено заочне рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, за яким позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спадкового майна задоволено в повному обсязі. Поділене спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частку автомобіля «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано за ОСОБА_1 право власності на ѕ частки зазначеного автомобіля.

Копію вказаного заочного рішення було направлено ОСОБА_1 10 серпня 2019 року, проте конверт із вкладеним було повернуто на адресу суду 18 вересня 2018 року з позначкою пошти: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

02 квітня 2019 року ОСОБА_1 особисто звернувся до суду із заявою про видачу йому копії заочного рішення, яка відповідно до запису на цій же заяві, була отримана ним особисто в приміщенні міського суду 05 квітня 2019 року.

02 липня 2019 року ОСОБА_1 надіслав до суду заяву про перегляд заочного рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 липня 2018 року.

Одночасно з цією заявою ним було подано до суду клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.

Процесуальний порядок провадження в цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Стаття 2 ЦПК України закріплює, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, за заявою учасника справи в разі якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За положеннями ч. 3 ст. 284 цього Кодексу, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 4 ст. 284 ЦПК України).

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Між тим за загальними поняттями поважності причин пропуску строку слід дійти висновку, що поважними причинами пропуску строку на звернення особи із заявою про перегляд заочного рішення вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення такої заяви стає неможливим або утрудненим.

У справі, яка переглядається, порушуючи питання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення, заявник посилалася на те, що не проживає постійно за місцем реєстрації свого проживання у м. Южноукраїнськ, а більшу частину часу проводить на дачі в с. Бузьке Вознесенського району, а також має хворобливий стан через який не мав можливості у визначені процесуальним законом строки подати заяву про перегляд заочного рішення.

Відмовляючи ОСОБА_1 у поновленні строку на подачу заяви про скасування заочного рішення, суд першої інстанції виходив з відсутності поважних причин пропуску цього строку.

З такими висновками погоджується й колегія суддів, враховуючі конкретні обставини, надані заявником докази та тривалість строку, який пропущено.

Так, як вбачається з матеріалів справи 02 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про видачу копії заочного рішення суду та як зазначив в цій заяві для пред`явлення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану.

05 квітня 2019 року копія зазначеного рішення була видана ОСОБА_1 особисто під розпис у вказаній заяві.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 123 ЦПК України).

Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Отже перебіг двадцяти денного процесуального строку, визначеного ч. 3 ст. 284 ЦПК України, для подання заяви про перегляд заочного рішення розпочався з 06 квітня 2019 року, останнім днем такого строку є 25 квітня 2019 року.

З постанови державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 31 травня 2019 року встановлено, що на виконання заочного рішення суду від 26 липня 2018 року було видано 19 лютого 2019 року виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 704 грн. 80 коп. судового збору та виконавче провадження закрито з підстав фактичного виконання боржником в повному обсязі виконавчого документу. Отже в травні 2019 року ОСОБА_1 виконав заочне рішення суду в частині стягнення судового збору.

Надані до апеляційної скарги копії медичних документів свідчать про те, що ОСОБА_1 у зв`язку з виявленим у нього захворюванням протягом липня 2019 року, а саме з 01 по 05 липня 2019 року проходив стаціонарне лікування в Южноукраїнській міській лікарні, а з 08 по 22 липня 2019 року в Миколаївському обласному онкологічному диспансері.

При цьому заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення на адресу суду першої інстанції була надіслана поштою 02 липня 2019 року.

Таким чином колегія суддів вважає, що наведені ОСОБА_1 причини пропуску строку, визначеного ч. 3 ст. 284 ЦПК України на звернення до суду з заявою про перегляд заочного рішення з огляду на надані ним докази на підтвердження цих причин не є переконливими та правильно районним судом визнані неповажними, оскільки за їх наявності (тимчасове проживання на дачі в с. Бузьке та перебування в лікарнях в липні 2019 року) заявник не був позбавлений можливості звернутися з вказаною заявою до суду в період з 06 по 25 квітня 2019 року.

Також апеляційний суд керуючись практикою Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому, що право на доступ до суду потребує регулювання з боку держави. Отже у зв`язку з наведеними вище процесуальними нормами, якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про відмову у поновленні процесуального строку, якщо дійде висновку, що причини пропуску такого строку неповажні, не може вважатися порушенням права на справедливий судовий захист та обмеженням права доступу до правосуддя, про що зазначає скаржник в апеляційній скарзі.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні, тому відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Оскільки судове рішення залишено без змін, питання розподілу витрат по сплаті судового збору не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяла представник ОСОБА_2 , відхилити, а ухвалу Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 16 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.В. Крамаренко

Н.В. Самчишина

Повний текст постанови складено 28 листопада 2019 року.