Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/1105/18
Провадження № 2/542/29/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2019 року смт. Нові Санжари
Новосанжарський районний суд Полтавської області
в складі головуючого судді Афанасьєвої Ю.О.,
секретаря судового засідання Янко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно, суд
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом та просив визнати дійсними договори купівлі-продажу, укладені між ним та відповідачкою 29.03.2018 року, житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами № 50 по вулиці Набережній в селі Крута Балка Новосанжарського району Полтавської області та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га цільове призначення для будівництва та обслуговування вказаного жилого будинку, господарських будівель і споруд.
А також визнати за ним, ОСОБА_1, право власності на житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 20,4 кв.м., загальною площею 52,5 кв.м. (складається з веранди (І) площею 13,3 кв.м., коридору (1) площею 3,8 кв.м., комори (2) площею 2,3 кв.м., кухні (3) площею 12,7 кв.м., кімнати (4) площею 20,4 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами: сарай літ. «Б», погріб вхідний «В, в», колодязь питний «№1», що розташований за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Крута Балка, вулиця Новоселівська, 50 та право власності на земельну ділянку площею 0,12 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, зшідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ №047852 від 27.11.2002 року.
Однак, в день укладення вищевказаних договорів купівлі-продажу посвідчити їх нотаріально не вдалося в звязку з зайнятістю нотаріусів.
Тому, укладаючи договори вони погодили, що продавець зобовязується на протязі пяти робочих днів з дати їх укладення звернутися до нотаріуса для їх нотаріального посвідчення.
Однак на протязі пяти робочих днів, а ні пізніше ОСОБА_2 так і не звернулася до нотаріуса для посвідчення договорів купівлі-продажу.
У квітні 2018 року він востаннє спілкувався з продавцем, тоді вона і повідомила, що передбачені законодавством України правовстановлюючі документи на продане нерухоме майно у неї відсутні, оскільки договір про розподіл спадкового майна не є документом, який посвідчує її право власності на нерухоме майно і потрібне ще свідоцтво про право на спадщину, але 29.03.2018 року нотаріус відмовив їй у видачі у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у спадкодавця були відсутні правовстановлюючі документи на це майно.
Вважає, що право власності спадкодавця - ОСОБА_4, на продане йому ОСОБА_2 нерухоме майно підтверджується: довідкою Крутобалківської ОСОБА_5 від 22 січня 2016 року, згідно якої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті; довідкою ПП Полтавське Бюро Технічної Інвентаризації «Інвентаризатор» від 29.02.2016 року, згідно якої реєстрація права власності обєкту нерухомого майна за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с. Крута Балка, вул. Новоселівська, 50 не проводилась, а також Державним актом на право приватної власності на землю серії ІИ-ПЛ №047852 від 27 листопада 2002 року.
При цьому, укладаючи спірні договори він був впевнений, що нерухоме майно належить ОСОБА_2 на підставі Заповіту, посвідченого секретарем Крутобалківської сільської ради 28.01.2011 року та Договору про розподіл спадкового майна від 29.03.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори. Однак, виявилося що це не так, і він, як покупець, на сьогодні позбавлений можливості оформити своє право власності - нотаріально посвідчити договори купівлі-продажу, оскільки така можливість втрачена безповоротну з огляду на таке:
-ОСОБА_2 знялася з адреси реєстрації (вона була зареєстрована та постійно мешкала в проданому йому будинку).
-номер мобільного телефону, по якому він вів попередні переговори щодо купівлі спірного нерухомого майна на дату подачі цього позову не обслуговується.
Таким чином, встановити дійсне місце проживання (перебування) відповідача йому не вдалося, він не може звязатися з нею за телефоном або направити листа оскільки її актуальна адреса та номер телефону йому не відомі. Крім того, 29.03.2018 року ОСОБА_2 отримала від нього кошти за продане нерухоме майно та передала його мені.
Тобто, виходячи з положень ЦК України, вважає, що договори купівлі-продажу виконані ними та мав відбутися перехід права власності на майно.
Однак, цього не відбулося оскільки право власності ОСОБА_2 не було належним чином оформлене. При цьому, з постанови завідувача ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що ОСОБА_2 не може оформити своє право власності на продану нею нерухомість у встановленому законом порядку - не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Єдиним можливим шляхом набуття ОСОБА_2 права власності на вже продане нею нерухоме майно є звернення до суду з відповідним позовом.
Таким чином, враховуючи що йому невідомо місце перебування відповідача та її актуальний номер телефону, а також небажання Продавця вчиняти будь-які дії спрямовані на оформлення її права власності на продане майно та на подальше нотаріальне посвідчення договорів купівлі-продажу вважає, що можливість нотаріального посвідчення спірних договорів втрачена безповоротно, а відтак ним втрачена можливість належним чином оформити своє право власності. Тому він вимушений звертатися до суду з цим позовом.
Ухвалою суду від 21.09.2018 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання на 22.10.2018 року (а.с.74-75).
Ухвалою суду від 22.10.2018 року було закрито підготовче провадження та справа призначена до розгляду по суті на 29 листопада 2018 року (а.с.83-84).
Позивач в судове засідання в судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, і не повідомила суд про причини неявки, заяви про розгляд справи без її участі чи відзиву на позов не надала.
Відповідач зареєстрованим, знятим з реєстраційного обліку по Драбинівській сільській раді не значиться (а.с.73, 78).
Згідно з ч.11 ст.128 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Так, виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.74-75, 83-84, 90).
Ухвалою суду від 10.01.2019 року встановлено заочний розгляд справи.
За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним.
29 березня 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 у простій письмовій формі укладені: договір купівлі-продажу житлового будинку №50 по вул.Набережній в с.Крута Балка Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 53-54) та договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку (а.с.55-56).
За змістом частини 2 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Статтею 657 ЦК України договір купівлі - продажу земельної ділянки, житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно з частиною 3 статті 640 ЦК України вбачається, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.
Частиною 1 статті 220 ЦК України передбачено, що у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору купівлі - продажу такий договір є нікчемним.
За таких обставин, оскільки договори купівлі - продажу спірних житлового будинку та земельної ділянки, укладені між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 29.03.2018 року, не посвідчені нотаріально, то вони є нікчемними.
Проте, відповідно до частини 2 статті 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільинх справ про визнання правочинів недійсними» при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з'ясувати, чому правочин не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
Отже, однією із умов визнання договору купівлі - продажу дійсним в судовому порядку є ухилення продавця від виконання умов договору.
Згідно правової позиці Верховного Суду України, викладеної в постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6 - 1288цс17, зазначено, що однією з умов застосування ч.2 статті 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однією із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь - яких причин посвідчити правочин.
Разом з тим, для визнання договору, нікчемного в силу ч. 1 ст. 215 ЦК України через відсутність його обовязкового нотаріального посвідчення, дійсним обовязковою умовою, як і для будь-якого іншого договору, є відповідність його змісту ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 203 ЦК України). Тобто договір не повинен мати інших недоліків, які зумовлюють його нікчемність, крім порушення вимоги закону щодо його обов'язкового нотаріального посвідчення.
Істотною умовою договору купівлі-продажу відповідно до змісту ст. 655 ЦК України є наявність у продавця права власності на майно, стосовно якого укладається договір. Таке право власності підтверджується відповідними письмовими доказами. Однак з тексту наявного у справі договору купівлі-продажу від 29.03.2018 року відсутні дані про наявність у продавця права власності на вищевказану нерухомість. Зазначено про те, що таке майно належить продавцю на підставі заповіту, посвідченого секретарем Крутобалківської сільської ради 28.01.2011 року. Однак, заповіт не є правовстановлючим документом, а відповідно до ст. 1233 ЦК є особистим розпорядженням особи на випадок своєї смерті.
Про те, що право власності відповідачки ОСОБА_2 на момент укладання спірних договорів не було належним чином оформлено, посилається й позивач в позовній заяві.
Так, позивачем зазначено, що власником спірного майна житлового будинку та земельної ділянки, які відповідач отримала в порядку спадкування за заповітом, є спадкодавець ОСОБА_4
Так, відповідно до заповіту від 28.01.2011 року (а.с.61) ОСОБА_4 заповів своє майно відповідачці ОСОБА_2
Відповідно до договору про розподіл спадкового майна, укладеного 29.03.2018 року між ОСОБА_2, як спадкоємицею за заповітом, та ОСОБА_6, як спадкоємицею за законом, після смерті ОСОБА_4 провели розподіл спадкового майна, відповідно до якого відповідачці ОСОБА_2 перейшли, зокрема, житловий будинок №50 по вул.Новоселівська в с.Крута Балка та земельна ділянка, площею 0,12 га (а.с.62).
Разом з тим свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_2 видано не було.
Навпаки, відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 29.03.2018 року (а.с.63) ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими побудовами, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с.Крута Балка, вул. Новоселівська, 50 та приватизовану земельну ділянку, що розташована на території с.Крута Балка, площею 0,12 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку саме через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця ОСОБА_4 на таке майно.
При цьому довідки Крутобалківської ОСОБА_5 від 22 січня 2016 року (а.с.65), згідно якої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований та постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня смерті; та довідки ПП Полтавське Бюро Технічної Інвентаризації «Інвентаризатор» від 29.02.2016 року, згідно якої реєстрація права власності обєкту нерухомого майна за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, с. Крута Балка, вул. Новоселівська, 50 не проводилась, що були надані до суду, такі обставини не доводять, як й сам собі Державний акт на право приватної власності на землю, оформлений на спадкодавця ОСОБА_4 (а.с.64).
Таким чином, на момент укладення даного договору продавець ОСОБА_2 не мала необхідних правовстановлюючих документів про право власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, які отримала в порядку спадкування за заповітом, а отже не вправі була розпоряджатися майном, право власності на яке нею не було оформлено.
Крім того, суд звертає увагу на те, що предметом спірного договору купівлі-продажу житлового будинку, є житловий будинок №50 по вул.Набережній в с.Крута Балка Новосанжарського району, решта же письмових доказів наданих позивачем на підтвердження своїх вимог стосуються житлового будинку №50 по вул.Новоселівській в с.Крута Балка.
Щодо факту ухилення продавця від нотаріального посвідчення правочину, що також є необхідною умовою для застосування правил ч. 2 ст. 220 ЦК України, суд вважає, що відповідних доказів у справі з цього приводу немає.
Той факт, що відповідач знялась з реєстрації зі спірного житлового будинку та позивач не знає її актуального номеру телефону не є безспірним доказом безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу.
А та обставина, що сторонам не вдалось посвідчити нотаріально спірні договори, в день їх укладання 29.03.2018 року, в зв'язку з зайнятостю нотаріусів, судом не приймається, оскільки вони спростовуються наданим письмовими доказами, а саме: догвором про розподіл спадкового майна (а.с.62), який був укладений також 29.03.2018 року, а також постановю про відмову у вчинені нотаріальної дії, а саме: видачі свдоцтва про право на спадщину за заповітом, що свідчить про те, що ОСОБА_2 зверталась до нотаіральної контори щодо вчинення нотаріальних дій саме в цей день 29.03.2018 року, та, відповідно сторони мали можливість посвідчити нотаріально й вказані договори купівлі-продажу.
Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні правові підстави для визнання дійсними договорів купівлі - продажу та визнання права власності за позивачем за тих обставин, що у продавця були відсутні правовстановлюючі документи про право власності на спірні об'єкти нерухомості та доказів безповоротного ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договорів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсними договорів купівлі-продажу та визнання права власності на нерухоме майно відмовити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України, протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Інші учасники справи, а також відповідач у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Новосанжарський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце проживання: 36000, м.Полтава, вул. Сковороди, 1/3.

відповідач: ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, останнє відоме місце реєстрації: с.Крута Балка, Новосанжарського району, Полтавської області.

Повний текст рішений складений 10 січня 2019 року.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_7