Провадження № 2/325/278/2019
Справа № 325/148/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2019 року Приазовський районний суд Запорізької області у складі головуючого судді Пантилус О.П., за участю секретаря Орманджи Ф.К., розглянувши в смт.Приазовське Запорізької області у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором;

ВСТАНОВИВ:

позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 19 грудня 2007 року у розмірі 114744,19 грн. та судові витрати - 1921,00 грн., з підстав, передбачених ст.ст.509, 525, 526, 610, 1054 ЦК України.

Позов обґрунтований тим, що згідно укладеного між банком і відповідачем договору б/н від 19 грудня 2007 року, позичальник отримав кредит у розмірі 10000 гривень, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення що відповідає строку дії картки. Відповідач, згідно ч.1 ст.634 ЦК України, підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Договором, який є укладеним відповідно до ч.2 ст.639, ч.2 ст.638, ч.2 ст.642 ЦК України, передбачені порядок та умови погашення кредиту і заборгованості по ньому, сплата нарахованих в період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат, а також наслідки невиконання умов договору. АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах та у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням коштів внесених на погашення заборгованості станом на 31 жовтня 2018 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 208345,00 гривень, яка складається із: 9032,93 грн. - заборгованість за кредитом; 195044,57 - заборгованість по процентам за користування кредитом, 4267, 50 грн - заборгованість за пенею. Із зазначеної суми позивач просить стягнути 114744,19 грн., з якої: 9032,93 грн. - заборгованість за кредитом; 105711, 26 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом у період з 19 грудня 2007 року по 31 січня 2018 року.

Ухвалою судді від 11 лютого 2019 року відкрите спрощене позовне провадження і справа призначена до розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи.

23.04.2019 року судом ухвалене заочне рішення, яке відповідно до ст. 288 ЦПК України ухвалою суду від 06 червня 2019 року скасовано та справу призначено до розгляду.

11 червня 2019 року представником відповідача Ковальовим Д.В. подано відзив на позов, в якому він заперечуючи проти вимог позову зазначив, що строк кредитної карти визначений до «10/15» року, а позовна заява подана до суду 28 грудня 2018 року - за межами строку загальної позовної давності у три роки. Посилаючись на пункти 54, 68, 91 Постанови Великої Палати Верховного суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 вважає позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом за період після закінчення строку кредитування з 01.11.2015 року по 31 січня 2018 року необґрунтованими та безпідставними. Просить застосувати до заявлених вимог позовну давність та відмовити у задоволенні позову.

16 липня 2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому представник АТ КБ «ПриватБанк» Гаренко Н.В., яка діє на підставі довіреності № 2166-К-Н-О, зазначила, що згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 09.2018 року. Вказана дата є кінцевою для здійснення позичальником останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту. Вважає, що відсутні підстави для припинення щомісячного нарахування процентів на суму простроченої заборгованості по кредиту. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Відповідно строку користування картки на лицевій стороні якої зазначено місяць та рік, картка діє до останнього календарного дня вказаного на ній місяці, а в даній справі - до кінця вересня 2018 року. Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по зазначеній кредитній картці у січня 2019 року, тобто до спливу строку позовної давності. На підтвердження зазначеного надала до суду копію довідки зі строком дії кредитної картки ОСОБА_1 . Просить позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача за довіреністю Савіхіна А.М. в судове засідання 13 серпня 2019 року не з`явилася, при подачі позову подала клопотанням про розгляд справи за відсутності представника банку, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Ковальов Д.В., який діє на підставі ордера про надання правової допомоги серії ЗП № 093824, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутністю відповідача. В заяві зазначив, що виниклі між сторонами правовідносини не є договором приєднання, оскільки заява про отримання кредиту не може вважатись таким договором, а Правила та Умови надання банківських послуг не підписані відповідачем. Окрім того, обставини перевипуску банківської карти відповідача не доведені позивачем та жодним доказом не підтверджені. Вважає доведеним факт спливу строку кредитування 31.10.2015 року та необхідність застосування до позовних вимог позовної давності.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.3 ст.12 ЦПК України).

Із доданих до позову документів судом встановлено, що 19 грудня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладений договір, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг, а також довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

Відповідач отримав кредитну картку, згідно анкети-заяви з кредитним лімітом в розмірі 800,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,0 % на місяць, що підтверджується підписаними ним Заявою та Довідкою про умови кредитування.

Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованості, відповідачем використані кредитні кошти в сумі 9032,93 гривень та останнє погашення кредиту відбулося 26 травня 2015р. в сумі 400,00 грн. Починаючи з червня 2015 року у відповідача почала виникати безперервна прострочена заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим банком нарахована позичальнику сума заборгованості станом на 30 вересня 2018 року в сумі 9032,93 грн. - за кредитом; 105711, 26 грн. - по процентам за користування кредитом у період з 19 грудня 2007 року по 31 січня 2018 року .

В силу ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 525-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону або договору, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наслідки порушення договору позики, які відповідно до ст.1054 ЦК України, застосовуються до відносин за кредитним договором, передбачені ст.1050 ЦК України, згідно якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

При цьому, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст.625 ЦК України)

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідачем надано не було.

Відповідно до п. 3.1. Умов і правил надання банківських послуг, банк відкриває клієнту картрахунок та видає карту, її вид та строк дії визначений в заяві клієнта, підписанням якого вони укладають договір про надання банківських послуг.

Строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (п.3.1.1. Правил користування платіжною карткою Умов і правил надання банківських послуг).

Згідно наданих банком довідок, ОСОБА_1 на підставі укладеного договору отримав п`ять кредитних карток :

НОМЕР_1 , дата відкриття 04.10.2007, термін дії 10/15

-НОМЕР_3, дата відкриття 29.09.2014, термін дії 09/18;

-НОМЕР_2, дата відкриття 06.10.2014, термін дії 09/18;

-НОМЕР_2, дата відкриття 04.12.2014, термін дії 09/18;

-НОМЕР_3, дата відкриття 12.12.2014, термін дії 09/18.

Відповідно до інформації банку, доданої до відповіді на відзив № 30.1.0.0/2-20190116/1213 від 27 червня 2019 року, ОСОБА_1 згідно вище наведеного кредитного договору отримав вже три картки - № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 зі строком дії перевипущеної картки до останнього дня 09.2018 року.

Представником відповідача надана копія кредитної картки ПриватБанк № НОМЕР_1 на ім`я « ОСОБА_3 », строк дії якої зазначено 10/15. Представник запевняє, що відповідачу видавалась остання кредитна картка з кінцевим терміном повернення кредиту - жовтень 2015 року. Жодних інших карток відповідач не отримував, після закінчення строку дії картки гроші не знімав.

Дослідивши надану банком виписку за карткою відповідача № НОМЕР_1 в період із 01.01.1999 по 16.04.2019 судом встановлено, що в період із 10/15 по 16.04.2019 ОСОБА_1 кошти не отримувались, платежі не здійснювались. В цей період банком нараховувались проценти і неустойка.

Доказів того, що відповідачу видавалась картка з новим строком дії, відповідно до п.3.1.3. Правил користування платіжною карткою Умов і правил надання банківських послуг, суду не надано.

Вказані обставини та докази свідчать про те, що відповідач не отримував інші картки із строком дії до 09/18, так як відсутні належні докази про це, а надані позивачем інформації та довідки, які складені одноособово банком, нічим не підтверджені.

Згідно з приписами ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд, вирішуючи справу, згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

З огляду на вказане проценти, що незаконно нараховані з 01.11.2015 року (після закінчення строку кредитної картки) по 31.01.2018 року стягненню не підлягають.

Доводи відповідача про сплив строків позовної давності суд вважає обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст..257 ЦК)

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня дії картки. Наведений висновок відповідає правовим позиціям Верховного Суду у постановах від 07.02.2018 року № 751/5977/17, від 30.05.2018 року № 181/467/17.

Враховуючи, що банком заявлені вимоги про повернення кредиту в повному обсязі, то строк позовної давності щодо суми кредиту в розмірі 9032,93 грн., який підлягав поверненню в строк до 01.11.2015, згідно строку дії карти, вважається таким, що сплив, оскільки він розпочав перебіг з 01.11.2015 року, а з позовом до суду банк звернувся 16 січня 2019 року (за даними поштового штемпеля на конверті про відправку з м.Дніпра), тобто після спливу трирічного строку з дня закінчення дії картки.

Суд погоджується з доводами відповідача про сплив позовної давності стосовно суми нарахованих відсотків, до яких так само встановлено трирічний строк позовної давності. Враховуючи, що відсотки за користування кредитним лімітом нараховуються і сплачуються щомісячно, то банк мав право звернутись з позовом про стягнення прострочених відсотків у межах трьох років з дня вчинення порушення по кожному факту несплати.

Будь-яких пояснень з приводу того, чому банк не скористався своїм правом на стягнення заборгованості у межах строку позовної давності, суду не надано.

Згідно ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Належних доказів про збільшення сторонами позовної давності, відповідно до вимог ст..259 ЦК, суду не надано.

Враховуючи сплив позовної давності до вказаних вимог, подану до винесення рішення заяву відповідача про застосування строків позовної давності, відповідно до ст..267 ЦК України, слід відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості за кредитом 9032,93 грн., а також за процентами, нарахованими в термін до 01.11.2015 року (закінчення строку кредитування).

Таким чином, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Судовий збір не підлягає стягненню, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 18, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

відмовити в задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Приазовський районний суд Запорізької області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана на рішення суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 19 серпня 2019 року.

Суддя О.П. Пантилус