УХВАЛА

12 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 2-1384/09

провадження № 61-33336св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Стрільчука В. А.,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «ІРОКС», за участю третіх осіб ОСОБА_2 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на житлове приміщення,за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів Мельничук О. Я., Копняк С. М., Савуляк Р.В. та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 червня 2009 року у складі судді Свірідової В. В. і ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року у складі колегії суддів Мельничук О. Я., Копняк С. М., Савуляк Р. В.

ВСТАНОВИВ:

Підпунктом 4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - ЦПК України) передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року позов ОСОБА_1 задоволено, визнано за ОСОБА_1 право власності на жиле приміщення - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року залишено без змін.

У квітні 2017 року ОСОБА_3 , не погодившись з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року, подав касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ), в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

У квітні 2017 року ОСОБА_4 , не погодившись з рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року та ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року, подала касаційну скаргу до ВССУ, в якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати зазначені судові рішення та відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

12 червня 2017 року ухвалою ВССУ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року.

12 червня 2017 року ухвалою ВССУ відкрито касаційне провадження за касаційною скаргоюОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року.

Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

31 травня 2018 року справу № 2-1384/09 і матеріали касаційного провадження ВССУ передано до Верховного Суду.

12 серпня 2019 року ухвалою Верховного Суду закрите касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 червня 2009 року.

Частиною другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини п`ятої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції призначає справу до судового розгляду за відсутності підстав, встановлених частинами третьою, четвертою цієї статті. Справа призначається до судового розгляду, якщо хоча б один суддя із складу суду дійшов такого висновку.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду.

Підстави для виклику сторін відсутні.

За таких обставин розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.

Керуючись статтею 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

справу за позовом ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «ІРОКС», за участю третіх осіб ОСОБА_2 , Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» про визнання права власності на житлове приміщення, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року та касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 25 червня 2009 року і ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 06 квітня 2017 року призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. А. Стрільчук