Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/2038/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді Коваля А.Б.

секретаря судового засідання Остропольської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області, третя особа: ОСОБА_2 , про визнання права власності на земельні ділянки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 , який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований в с. Кочубіївка Уманського району Черкаської області.

Після смерті батька відкрилася спадщина і в установлений законом термін вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Кочубіївською сільською радою Уманського району 25 січня 1999 року по реєстру № 1.

29 червня 2000 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого вона є спадкоємцем зазначеного у заповіті майна ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , в 7/9 частках і складається із земельної ділянки розміром 0,91 га, розташованої на території Кочубіївської сільської ради Уманського району Черкаської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на праві приватної власності на землю.

Крім того, на 2/9 частки земельної ділянки видано свідоцтво про право власності за законом в порядку ст. 535 ЦК України на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_4 .

Із копії державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого громадянину України ОСОБА_3 Кочубіївською сільською радою 16.12.1998 року, згідно рішення Кочубіївської сільської ради № 4-5/7/ від 20.09.1998 року, йому було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,91 га для ведення особистого підсобного господарства, мова йде про одну земельну ділянку, однак згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, зображеного на цьому ж державному акті спадкова земельна ділянка складається з двох різних земельних ділянок площею 0,40 га та 0,51 га.

Зазначає, що вона вчасно прийняла спадщину та з моменту відкриття спадщини їй стало належати 7/9 частин спадкового майна після смерті її батька ОСОБА_3 , яка складається із двох земельних ділянок площею 0,40 та 0,51 га, хоча у державному акті на землю, виданому на ім`я її батька записано, що це одна земельна ділянка площею 0,91 га, а в плані земельної ділянки у цьому ж акті зафіксовано дві ділянки. Її мати після смерті батька з цієї ж спадщини отримала обов`язкову долю у розмірі 2/9 частки. Вони обидві 19 червня 2000 року отримали свідоцтва на спадщину за заповітом та на спадщину за законом у зазначених вище долях.

Тобто на час отримання нею та її матір`ю свідоцтв про право на спадщину спадкова земельна ділянка загальною площею 0,91 га перейшла у їх з матір`ю спільну часткову власність.

У порушення норм ЦК України її матері, ОСОБА_4 , Кочубіївська сільська рада Уманського району Черкаської області 12 липня 2000 року на підставі наданого нею свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.06.2000 року зареєстрованого в реєстрі за № 2766 Уманської районної державної нотаріальної контори, виділила із їх з матір`ю спільної часткової власності у приватну власність матері земельну ділянку площею 0,20 га (що відповідає 2/9 частинам спадкової земельної ділянки загальним розміром 0,91 га) розташовану на території Кочубіївської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства, таким чином виділивши матері частку в натурі із нерухомого спільного майна без укладання посвідченого нотаріально договору. Відповідно, так як було двоє співвласників спадкової земельної ділянки, після виділення маминої частки спільна часткова власність перестала існувати і вони кожен окремо стали єдиними власниками своїх часток.

У цьому ж році мати подарувала свою частку в розмірі 0,20 га ОСОБА_5 , яка на цей час є її власником.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мати померла.

У 2017 році вона вирішила зареєструвати свою земельну ділянку в Державному реєстрі прав власності і, відповідно для цього, нею було замовлено витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку, яку вона успадкувала і їй було видано два витяги з державного реєстру на земельну ділянку площею 0,20 га кадастровий номер НОМЕР_2 , це ті 0,20 га, що залишилися після виділення своєї частки в розмірі 0,20 га (2/9 частини) матір`ю в результаті отримання нею державного акту на спадкову ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом і на земельну ділянку розміром 0,51 га - кадастровий № НОМЕР_3 . Разом ці дві ділянки складають 0,71 га, що відповідає розміру її части у спадковому майні, тобто 7/9 частинам від 0,91 га.

Вона звернулася до державних реєстраторів про реєстрацію прав та їх обтяжень, надавши їм два витяги на земельні ділянки, які належать спадкодавцеві на праві приватної власності та свідоцтво про право на спадщину за заповітом, їй було запропоновано написати заяви про реєстрацію кожної ділянки, після чого їй було відмовлено в реєстрі цих ділянок з посиланням на те, що вона є спадкоємцем 7/9 часток земельної ділянки розміром 0,91 га, подані заяви стосуються права приватної власності з розміром 1 частки на земельні ділянки розміром 0,20 га та 0,51 га.

В результаті вищезазначених обставин, на підставі документів, які маються у її розпорядженні, вона не має можливості провести державну реєстрацію спадкової земельної ділянки, тому що ще з 01 січня 2013 року державні акти скасовані та набрали чинності відразу два законодавчі акти, якими запроваджено низку революційних змін у сфері земельних відносин. Зокрема, передбачено створення Державного земельного кадастру та введено нові правила реєстрації ділянок та оформлення прав на них. Відтепер відомості про земельні ділянки местимуться у двох реєстрах: у вищезгаданому земельному кадастрі, де фіксуватиметься формування земельних ділянок, та у Державному реєстрі прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до якого вносимуть відомості щодо оформлення прав на ділянки. Тому у земельному кадастрі містяться відомості про належність спадкодавцеві не однією земельної ділянки, а двох ділянок і їм присвоєні два кадастрові номери, що протирічить отриманому нею свідоцтву про право на спадщину за заповітом, де зазначено, що спадкове майно складається з 9/7 частин земельної ділянки розміром 0,91 га.

На цей час вирішити вказане питання позасудовим шляхом не можливо, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на земельні ділянки: площею 0,20 га кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,51 га кадастровий номер НОМЕР_3 , розташовані на території Кочубіївської сільської ради Черкаської області (на цей час територія Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задоволити.

Представник відповідача Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просять суд справу слухати у відсутність їх представника, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у її відсутність, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України судове засідання проведено у відсутності сторін, на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У п. 24 Постанови № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» Пленум Верховного Суду України дав роз`яснення, що у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження обставин справи.

Судом встановлено про те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі за № 2681, ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить 7/9 частин земельної ділянки розміром 0,91 га, розташованої на території Кочубіївської сільської ради Уманського району Черкаської області, належної спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_1 . На 2/9 частки земельної ділянки видано свідоцтво про право на спадщину за законом в порядку ст. 535 ЦК України на ім`я дружини спадкодавця ОСОБА_4 за реєстром № 2676.

Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 , виданого 16.12.1998 року, спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Кочубіївської сільської ради № 4-5/7/від 20.09.1998 року передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,91 га, розташована на території Кочубіївської сільської ради Уманського району та передана для ведення особистого підсобного господарства. Згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки, вказана земельна ділянка складається із двох ділянок (а.с. 12).

Згідно договору дарування, укладеного 02 жовтня 2000 року, посвідченого Н.М.Поліщук, приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу, Смілянець Марія Сильвестрівна подарувала, а ОСОБА_5 (прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 10), прийняла у дар земельну ділянку площею 0,20 га. Зазначена земельна ділянка належить дарителю на підставі державного акту на право приватної власності на землю НОМЕР_4 . Право власності на вказану земельну ділянку ОСОБА_2 зареєструвала, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9).

Згідно рішень державного реєстратора № 36699323 від 19.08.2017 року та № 36713030 від 21.08.2017 року ОСОБА_1 відмовлено у реєстрації земельних ділянок, право власності на які вона набула прийнявши спадщину, у зв`язку з невідповідністю розміру земельних ділянок її частці у спадщині (а.с. 18, 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом було достовірно встановлено про те, що позивач ОСОБА_1 та її покійна мати прийняли спадщину після смерті батька позивача - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та належним чином оформили її прийняття, своєчасно звернувшись до нотаріуса та отримавши свідоцтва про право на спадщину. Позивач, як спадкоємець за заповітом, отримала 7/9 часток, а її мати, як спадкоємець за законом, 2/7 частки спадщини, у виді земельної ділянки. Спадкодавцю зазначена земельна ділянка належала на підставі державного акту про право власності, у якому вказано, що площа земельної ділянки становить 0,91 га, а на плані у цьому ж державному акті схематично зображено, що ця земельна ділянка складається із двох частин.

При реєстрації іншим спадкоємцем (матір`ю позивача) своєї частки, не було враховано, що земельна ділянка складається із двох частин, а тому на цей час виникла невідповідність у присвоєних земельній ділянці кадастрових номерах.

Отже, виходячи з вищенаведеного, врахувавши думку відповідача та третьої особи, які визнали позовні вимоги та не заперечували проти задоволення позову, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 272, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 356, 364, 386, 392, 1216, 1218, 1225, 1268 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки: площею 0,20 га кадастровий номер НОМЕР_2 та площею 0,51 га кадастровий номер НОМЕР_3 , розташовані на території Кочубіївської сільської ради Черкаської області (на цей час територія Паланської сільської ради Уманського району Черкаської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Черкаської області безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Суддя: А. Б. Коваль