Придніпровський районний суд м.Черкаси
провадження № 2/711/689/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 року Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Шиповича В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азот» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азот» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 130000 гривень, вказавши, що з 30.03.2011 року по 13.04.2017 року він працював на посадія водія на ПАТ «Азот». Був звільнений з ПАТ «Азот» на підставі наказу №238-вк від 05.04.2017 року. На день звільнення відповідачем не було проведено з ним розрахунок, а саме не виплачено в повному обсязі заробітну плату.

Оскільки заробітна плата на час звернення до суду з даним позовом не виплачена, то вважав, що відповідач має сплати йому середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

ОСОБА_1 зазначав, що ПАТ «Азот» відмовило йому у видачі довідки про розмір заборгованості по заробітній платі та про розмір середнього заробітку.

На підставі викладеного просив стягнути з ПАТ «Азот» заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі в сумі 130000 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2018 року позов ОСОБА_1 залишено без руху. У встановлений судом термін ОСОБА_1 усунув недоліки вказані в ухвалі суді.

Ухвалою суду від 28.11.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

18.12.2018 року ПАТ «Азот» надало відзив на позов ОСОБА_1, в якому позовні вимоги не визнало повністю. При цьому посилалося на те, що невиплата належних позивачу сум при звільненні сталась не з вини ПАТ «Азот», а через відсутність об'єктивної можливості здійснити таку виплату. З урахуванням співмірності вважають, що розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку має бути суттєво зменшеним. Крім того у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню на суму податку на доходи фізичних осіб та військового збору, які ПАТ «Азот» повинен буде сплатити до бюджету. З урахуванням викладеного ПАТ «Азот» просило повністю відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

21.12.2018 року ОСОБА_1 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій, з урахуванням довідок наданих відповідачем, просив стягнути з ПАТ «Азот» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 10290,19 гривні, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 14.04.2017 року по 21.12.2018 року в сумі 139128,93 гривень.

У визначений судом час ПАТ «Азот» не було подано відзиву на заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог.

Суд вивчивши заяви сторін по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Наказом №66-ук від 23.03.2011 ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія 3 класу автобуса ПАЗ-3205-110 в ПАТ «Азот», що підтверджується відповідним записом в трудовій книжці ОСОБА_1 (а.с. 3).

Наказом № 238-вк від 05.04.2017 року ОСОБА_1 з 13.04.2017 року був звільнений з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України - угодою сторін, що підтверджено відповідним записом в трудовій книжці.

Статтею 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок (ст. 47 КЗпП).

Згідно ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частиною 2 ст. 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

ПАТ «Азот» не заперечує наявність заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 за лютий 2017 року в сумі 1379,60 грн., березень 2017 року в сумі 6117,56 грн. та квітень 2017 року в сумі 2793,03 грн., а всього на суму 10290,19 гривень, що підтверджується довідкою ПАТ «Азот» №861 від 10.12.2018 року (а.с. 24).

Однак в своєму відзиві відповідач посилався на те, що розрахунок з позивачем при звільненні не був проведений не з вини підприємства, а через зупинку виробництва та накладений державним виконавцем арешт на банківські рахунки підприємства, що унеможливило проведення будь яких банківських операцій.

Оскільки ПАТ «Азот» не надано доказів відсутності у відповідача коштів, що перевищують обсяг фінансового ресурсу, який був арештований, а також наявність/відсутність інших банківських рахунків, тому доводи відповідача про неможливість здійснення повного розрахунку із ОСОБА_1 в день його звільнення суд не приймає.

Виходячи з правової позиції ВСУ, висловленої в постанові від 13.03.2017 року у справі №6-259цс17, - у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за вест час затримки по день фактичного розрахунку. А тому суд не приймає до уваги заперечення ПАТ «Азот» щодо зменшення суми середнього заробітку входячи із співмірності суми боргу та позовних вимог ОСОБА_1

У заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_1 наведено розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2017 року по 21.12.2018 року (день подання заяви про збільшення розміру позовних вимог).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2017 року (наступний день після звільнення) по 21.12.2018 (в межах заявлених позовних вимог) суд виходить з наступного.

Згідно довідки ПАТ «Азот» від 10.12.2018 року № 862 (а.с. 25) розмір заробітної плати ОСОБА_1 за два місяці, які передували звільненню становить: лютий 2017 року 4530,99 грн. за 14 робочих днів; березень 2017 року 2376,12 грн. за 7 робочих днів. Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становить 328,91 гривні, із розрахунку (4530,99 грн. + 2376,12 грн.) / (14+7) = 328,91 гривні.

За період з 14.04.2017 (наступний день після звільнення) по 21.12.2018 року (в межах позовних вимог) пройшло 423 робочих днів, а саме квітень 2017 - 10 робочих днів; травень 2017 - 20 робочих днів; червень 2017 - 20 робочих днів; липень 2017 - 21 робочий день; серпень 2017 - 22 робочих днів; вересень 2017 - 21 робочий день; жовтень 2017 - 21 робочий день; листопад 2017 - 22 робочих дні; грудень 2017 - 20 робочих днів; січень 2018 - 21 робочий день; лютий 2018 - 20 робочих днів, березень 2018 - 21 робочий день, квітень 2018 - 20 робочих днів, травень 2018 - 21 робочий день, червень 2018 - 20 робочих днів, липень 2018 - 22 робочих днів; серпень 2018 - 22 робочих днів; вересень 2018 - 20 робочих днів; жовтень 2018 - 22 робочих днів; листопад 2018 - 22 робочих днів; грудень 2018 року - 15 робочих днів.

При визначенні кількості робочих днів суд виходить із п'ятиденного робочого тижня ОСОБА_1 та даних викладених у Листі Мінсоцполітики України від 05.08.2016 року №11535/0/14-16/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2017 рік» та Роз'ясненні Мінсоцполітики України з розрахунку норм тривалості робочого часу на 2018 рік.

Отже розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2017 по 21.12.2018 року становить 139128,93 гривень (із розрахунку 328,91 грн. х 423 днів), яка і підлягає до стягнення з ПАТ «Азот» на користь ОСОБА_1

Оскільки розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 139128,93 грн. визначено із нарахованої заробітної плати до утримання податків та обов'язкових платежів, то середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2017 по 21.12.2018 в сумі 139128,93 гривень на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути із відрахуванням (утриманням) при виплаті податків та обов'язкових платежів передбачених законодавством України.

У відповідності зі ст. 430 ч.1 п.2 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць.

На підставі ст. 47, 115-117 КЗпП України, керуючись ст. 12-13, 19, 82, 89, 141, 259, 264-265, 268, 274-279, 430 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азот» (ідентифікаційний код юридичної особи 00203826, м. Черкаси, вул. Героїв Холодного Яру, 72) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1) заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в сумі 10290 (десять тисяч двісті дев'яносто) гривень 19 копійок; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.04.2017 року по 21.12.2018 року в сумі 139128 (сто тридцять дев'ять тисяч сто двадцять вісім) гривень 93 копійки з відрахуванням при виплаті податків та обов'язкових платежів передбачених законодавством України.

Рішення суду в частині присудження виплати заробітної плати за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкас. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: В. В. Шипович