Головуючий суду 1 інстанції - Ковальов В.М.
Доповідач -Суддя доповідач: Луганська В.М.
Справа № 414/3448/18
Провадження № 22-ц/810/388/19
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Луганської В.М.

суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»

на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року ухвалене у складі судді Ковальова В.М. в м. Кремінна Луганської області

за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У грудні 2018 року акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі -АТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з зазначеними вимогами в обґрунтування яких вказало, що 20.12.2007 року АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали договір відновлювальної кредитної лінії № 556/16 - МБ21, відповідно до умов якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 300000,00 грн.

В порушення умов договору позичальник зобов`язання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 03.10.2018 року утворилася заборгованість, яка складає 874 654,99 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 284924,23 грн.; заборгованість за відсотками - 412 681,22 грн.; заборгованість за комісіями - 128063,26 грн.; інфляційні втрати за кредитом - 20682,30 грн.; інфляційні втрати за відсотками - 28303,98 грн.

У зв`язку з чим просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 556/16 - МБ 21 у сумі 874 654,99 грн. та судові витрати.

Рішенням Кремінським районним судом Луганської області від 03 квітня 2019 року у задоволенні позовних вимог АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням АТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, цього судом зроблено не було, а провадження по справі відкрито. Представником банку було обґрунтовано заявлено клопотання щодо перенесення розгляду справи, яке призначене на 03 квітня 2019 року, та те, що на вимогу суду направлено належно завірені копії документів, однак документи не було долучено до матеріалів справи.

Доказів які б підтверджували обґрунтованість заперечень відповідача щодо неотримання ним коштів, або укладання чи не укладання договору, неправильного розрахунку заборгованості відповідачем не надано. Розрахунок заборгованості відповідача перед банком є обґрунтованим, містить всю необхідну інформацію стосовно нарахувань, періодів, суми та ґрунтується на договорі, вважає, що відповідачем не надано доказів, які б підтверджували обґрунтованість заперечень відповідача щодо неотримання ним коштів, або укладення чи не укладення договору на інших ніж наведені банком умовах.

В скарзі скаржник не погоджується з посиланням суду на кредитну картку, оскільки між сторонами укладався договір відновлювальної кредитної лінії, а не обслуговування кредитних карток та у відповідності до п. 2.2 Кредитного договору кредит вважається наданим в момент списання суми кредиту з позичкового рахунку, зазначеного в п. 2.1. договору, на підставі заяви позичальника.

У зв`язку з викладеним просив суд скасувати рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не погоджується з доводами апеляційної скарги та зазначає, що до позовної заяви не було додано оригіналів чи належним чином засвідчених копій документів. Доданий до позовної заяви розрахунок є неналежним доказом, оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його погашення, тому не має підстав вважати, що кошти за кредитним договором на який посилається позивач було отримані відповідачем.

Просить суд апеляційну скаргу АТ «Укрсоцбанк» залишити без задоволення, а рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року - без змін.

В судове засідання представник «Укрсоцбанк» не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. 04.07.2019 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від представника скаржника про розгляд справи без участі представника банку.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Представник позивача - Костроба Т.А. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Враховуючи положення ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути апеля ціну скаргу без участі скаржника та представника позивача.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд виходив з того, що до позову надані копія договору відновлюваної кредитної лінії № 556/16-МБ 21 від 20 грудня 2007 року, копія додаткової угоди до нього від 01 липня 2008 року, які в порушення вимог ч. 5 ст. 95 ЦПК України представником Банку не засвідченні підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Копії вищевказаних документів, надіслані Банком на адресу суду 02 квітня 2019 року разом із заявою про відкладення розгляду справи, але суд не прийняв їх до уваги. З огляду на надані позивачем докази можливо зробити висновок лише про укладання сторонами кредитного договору, але не можливо зробити висновок про існування між сторонами кредитних правовідносин, строк їх дії, наявність порушення з боку відповідача кредитних зобов`язань та правильність нарахування сум заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

У відповідності до ч. 4 ст. 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 95 ЦПК України учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 04.01.2019 року було відкрито провадження за позовною заявою АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 20.02.2019 року було закінчено підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 18.03.2019 року. 18.03.2019 року по справі було оголошено перерву на 03.04.2019 року для з`ясування у позивача відомостей про отримання відзиву на позовну заяву (а.с.66-69). Цього ж дня на адресу позивача було направлено повідомлення про оголошення перерву судовому засідання на 03.04.2019 року для витребування у представника відповідача відомостей про дату отримання позивачем відзиву на позовну заяву і наявності додаткових доказів відповідно до змісту відзиву (а.с.71).

02.04.2019 року на адресу суду від представника банку надійшла заява про відкладення розгляду справу, призначеного на 03.04.2019 року та заява про поновлення строку для подачі відповіді на відзив та додаткових доказів. До заяви було додано належно оформлені копії договору відновлювальної кредитної лінії №556/16-МБ21, додаткової угоди №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №556/16-МБ21, копію іпотечного договору. В електронному виді було надано виписку по особовому рахунку за період з 20.12.2007 по 27.05.2008 рік.

Як вбачається із протоколу судового засідання від 03.04.2019 року докази, які були надані позивачем приєднані до матеріалів справи, однак судом не досліджувалися.

У зв`язку з тим, що судом першої інстанції було порушено вимоги ЦПК України щодо дослідження письмових доказів, які були надані позивачем, з метою повного і всебічного з`ясування обставин, та ухвалення законного і мотивованого рішення, колегія суддів вважає за необхідне прийняти вказані докази.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову з тих підстав, що позивачем не надано до суду належним чином завірених копій документів, доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів визнає обґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що 20.12.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №556/16-МБ21, згідно якого кредитор зобов`язується надати позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання.

Згідно п.1.1.1 вказаного договору надання кредиту здійснюється окремими частинами «Транш» загальною суму 300000, 00 грн, зі сплатою 14, 5 процентів річних за кредитом та комісій в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, що містяться в додатку 1 до цього договору.

Пунктом 1.3.1 договору в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, кредитор укладає з позичальником договір іпотеки.

20.12. 2017 року між сторонами було укладено іпотечний договір.

Позивач АТ «Укрсоцбанк» своє зобов`язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредитні кошти, що підтверджується випискою по особовому рахунку за 20 грудня 2007 року, 11 лютого 2018 року, 18 лютого 2018 року, 29 лютого 2018 року, 20 березня 2008 року, 16 квітня 2008 року, 06 травня 2008 року, 26 травня 2008 року.

Неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості по вищезазначеному кредиту.

Згідно наданого банком розрахунку заборгованість за кредитом складає 874 654,99 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 284924,23 грн.; заборгованість за відсотками - 412 681,22 грн.; заборгованість за комісіями - 128063,26 грн.; інфляційні втрати за кредитом - 20682,30 грн.; інфляційні втрати за відсотками - 28303,98 грн.

На підтвердження вказаного розрахунку АТ «Укрсоцбанк» надано банківську виписку по особовому рахунку позичальника.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Внесення відомостей щодо умов кредитування клієнтів та всіх здійснених фінансових операцій до програмного комплексу банку є вимогою Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою правління Національного банку України № 254 від 18.06.2003 року із змінами, яка діяла на момент здійснення банком операцій.

Згідно п. 3.4 Положення про організацію операційної діяльності в банках України ідентифікація операції передбачає її докладний опис, який має містити потрібну інформацію для різних підрозділів банку та внутрішнього аудиту, а саме: тип операції (міжбанківські розрахунки, операції з клієнтами банку, розрахунки за власними операціями тощо); номер та дату договору; конкретні строки (початок та завершення) операції згідно з договором; дані про контрагента; зміст операції (кредит, депозит, тип процентної ставки тощо); первинні документи; відповідальних виконавців (у тому числі за ініціювання операції, за реєстрацію та контроль за її проведенням).

В п. 5.1 вказаного Положення зазначено, що інформація, що міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі.

Пунктом 5.5. Положення про організацію операційної діяльності в банках України передбачено, що форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку, дату здійснення останньої (попередньої) операції, дату здійснення поточної операції, код банку, у якому відкрито рахунок, код валюти, суму вхідного залишку за рахунком, код банку-кореспондента, номер рахунка кореспондента, номер документа, суму операції (відповідно за дебетом або кредитом), суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку, суму вихідного залишку.

Відповідно до пункту 5.6 вказаного Положення, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача проте, що розрахунок заборгованості є неналежним доказом та не може слугувати доказом безпірності розміру грошових вимог, оскільки на спростування наданого банком розрахунку будь-яких доказів відповідачем не надано, як і не надано власного розрахунку.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів після 16 грудня 2017 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такий висновок, узгоджуються з позицією Великої Палати ВС, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року в справі №14-10цс18, від 04 липня 2018 року в справі № 14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року в справі № 14-318цс18.

З врахуванням, викладеного, з відповідача підлягають стягненню проценти у розмірі 379521, 30 грн.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях(стаття 81 ЦПК України).

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивач не обґрунтував та не надав доказів обґрунтованості стягнення заборгованості за комісіями у сумі 128063, 26 грн., тому в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення слід скасувати відповідно до п.п.1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 284924, 23 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 379521, 30 грн., інфляційні втрати за кредитом у сумі 20682, 30 грн., інфляційні втрати за відсотками у сумі 28303, 98 грн.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 13119, 82грн. , що підтверджується платіжним дорученням (а.с.1), а за подання апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в сумі 19679, 73 грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 134).

Оскільки позовні вимоги АТ «Укрсоцбанк» підлягають задоволенню частково, то судові витрати відповідно до частини ст.141 ЦПК підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 26753, 68 грн.

Керуючись ст. ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» задовольнити частково.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 03 квітня 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , заборгованість за кредитним договором № 556/16-МБ21 від 20.12.2007 року у сумі 713431 (сімсот тринадцять тисяч чотириста тридцять одна) грн. 81 коп., яка складається з суми заборгованості за кредитним договором - 284 924,23 грн., заборгованості за відсотками - 379521, 30 грн, розміру інфляційних витрат за кредитом - 20682, 30 грн. та розміру інфляційним втрат за відсотками - 28303, 98 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , судові витрати по сплаті судового збору у сумі 26753 (двадцять шість тисяч сімсот п`ятдесят три) грн. 68 коп.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за відсотками з 16 грудня 2017 року та суми заборгованості за комісіями відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді : В.А. Коновалова

М.В. Назарова