Справа № 522/3752/19
Провадження № 2/522/4942/19
26 листопада 2019 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участі секретаря судового засідання - Грищук В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення витрат на навчання, -
В обґрунт ування позову вказано, що 15 липня 2011 року ОСОБА_1 вступила до Одеського національного медичного університету на спеціальність «педіатрія» та підписала Угоду № 409 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти.
У червні 2017 року ОСОБА_1 закінчила ОНМедУ та була направлена комісією по розподілу для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування відповідно до державного замовлення до Одеської спеціалізованої школи-інтернату № 2 Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації у якості лікаря-педіатра.
До проходження інтернатури та подальшого відпрацювання встановленого законодавством трирічного терміну відповідач мала приступити з 01.08.2017 року.
У липні 2018 року, під час проведення Державною аудиторською службою України ревізії фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 року по 01.06.2018 року, шляхом співставлення списків відрахованих студентів та документів, що підтверджують працевлаштування, встановлено факти неприбуття випускників, які навчалися за державним замовленням, до інтернатури, до місця розподілу за державним замовленням, звільненням за невиконання навчальних планів. А саме: неприбуття до інтернатури у 2017 році в тому числі й випускниці ОСОБА_1 .
Як вказано у акті Державної аудиторської служби України № 04-21/12 від 23.07.2018 року, Одеським національним медичним університетом в особі ректора Запорожана В. М . зі студентами укладено угоди про підготовку та працевлаштування фахівців з вищою освітою. Відповідно до вказаних угод студент зобов`язується прибути після закінчення вищого навчального закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років після закінчення інтернатури, у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно державному або місцевому бюджету вартість навчання у встановленому порядку.
Позивач зазначає, що Одеським національним медичним Університетом умови угоди № 409 від 15 липня 2011 року виконані у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державний кошт, не сплачуючи за навчання власні грошові кошти, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету. У свою чергу, відповідач умови договору не виконала, з часу закінчення начального закладу до місця подальшого проходження інтернатури та працевлаштування у встановлений термін не прибула.
Ухвалою суду від 12.03.2019 року позовну заяву ОНМедУ залишено без руху та надано строк на усунення недоліків у позові.
10.04.2019 року недоліки, на які було звернуто увагу суддею, позивачем усунуті.
Ухвалою суду від 15.04.2019 року провадження у справі відкрите, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 24.06.2019 року.
24.06.2019 року судове засідання відкладене на 20.08.2019 року у зв`язку з неявкою сторін.
16.07.2019 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог в частині стягнення судових витрат.
20.08.2019 року судове засідання відкладене на 21.10.2019 року у зв`язку з не явкою ситорін.
21.10.2019 року судове засідання відкладене на 26.11.2019 року у зв`язку з не явкою сторін.
У судове засідання 26.11.2019 року сторони не з`явились, про дату, час та місце були повідомлені належним чином. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
3) відповідач не подав відзив;
4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на не явку відповідача до суду, який повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання, відсутність відзиву та відсутність заперечень з боку позивача, суд проводить заочний розгляд справи.
Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до наступного.
Судом встановлено, що 15 липня 2011 року ОСОБА_1 вступила до Одеського національного медичного університету на спеціальність «педіатрія» та підписала Угоду № 409 про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти. У червні 2017 року ОСОБА_1 закінчила ОНМедУ та була направлена комісією по розподілу для проходження інтернатури та подальшого працевлаштування відповідно до державного замовлення до Одеської спеціалізованої школи-інтернату № 2 Департаменту охорони здоров`я та соціального захисту населення Одеської обласної державної адміністрації у якості лікаря-педіатра.
До проходження інтернатури та подальшого відпрацювання встановленого законодавством трирічного терміну відповідач мала приступити з 01.08.2017 року.
У липні 2018 року, під час проведення Державною аудиторською службою України ревізії фінансово-господарської діяльності Одеського національного медичного університету за період з 01.05.2015 року по 01.06.2018 року, шляхом співставлення списків відрахованих студентів та документів, що підтверджують працевлаштування, встановлено факти неприбуття випускників, які навчалися за державним замовленням, до інтернатури, до місця розподілу за державним замовленням, звільненням за невиконання навчальних планів. А саме: неприбуття до інтернатури у 2017 році в тому числі й випускниці ОСОБА_1 .
Як вказано у акті Державної аудиторської служби України № 04-21/12 від 23.07.2018 року, Одеським національним медичним університетом в особі ректора Запорожана В. М . зі студентами укладено угоди про підготовку та працевлаштування фахівців з вищою освітою. Відповідно до вказаних угод студент зобов`язується прибути після закінчення вищого навчального закладу освіти на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років після закінчення інтернатури, у разі відмови їхати за призначенням - відшкодувати відповідно державному або місцевому бюджету вартість навчання у встановленому порядку.
Тобто, Одеським національним медичним Університетом умови угоди № 409 від 15 липня 2011 року виконані у повному обсязі: відповідач пройшла повний курс навчання в ОНМедУ за державний кошт, не сплачуючи за навчання власні грошові кошти, отримала відповідну кваліфікацію та спеціальність за кошти бюджету. У свою чергу, відповідач умови договору не виконала, з часу закінчення начального закладу до місця подальшого проходження інтернатури та працевлаштування у встановлений термін не прибула.
Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої стаття 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно пунктами 1, 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідач, яка закінчила навчання на бюджетній формі у Одеському національному медичному університеті, однак за місцем направлення на роботу не прибула.
Отже, відповідачем не було дотримано вимог законодавства України та Угоди № 409 від 15.07.2011 року про навчання за кошти державного бюджету з метою отримання вищої освіти, в частині зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу три роки відповідно до направлення на роботу, тобто вона порушила добровільно взяті на себе цивільно-правові зобов`язання.
Згідно з частиною другою статті 52 Закону України від 23 травня 1991 року «Про освіту» , у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами, передбачено частиною другою статті 52 Закону України «Про освіту» (яка була чинною з 23 березня 1996 року по 06 вересня 2014 року, у тому числі на час укладення угоди № 14 від 01 вересня 2008 року), пунктом 2 Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77/96 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» (чинний на час укладення угоди № 14 від 01.09.2008 року) та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367.
Зазначеними вище нормативними актами визначено, що випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направлені на роботу; незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням; у разі, якщо його звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» судам роз`яснено: оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акту з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії.
Частиною третьою статті 8 ЦПК України 2004 року встановлено, що у разі виникнення сумніву під час справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта.
Відповідно до статті 150 Конституції України виключно до повноважень Конституційного Суду України належить вирішення питань про відповідність Конституції України законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України.
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до ч.1,3 ст. 71 Закону України «Про вищу освіту», фінансування державних закладів вищої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та за рахунок інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Розміри бюджетних призначень на підготовку фахівців з вищою освітою, а також на підготовку наукових і науково-педагогічних кадрів встановлюються у Державному бюджеті України на відповідний рік.
Відповідно до ч.4,5 ст.2 Закону України «Про формування та розміщення державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів», державні замовники після набрання чинності законом про Державний бюджет України на відповідний рік подають центральному органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державного замовлення, пропозиції до проекту державного замовлення на плановий рік з визначенням показників середньорічної чисельності, орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, а також обсягів видатків, передбачених Державним бюджетом України на зазначені цілі, та відповідні обґрунтування щодо наданих пропозицій. Орієнтовна середня вартість підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта розраховується відповідно до методики, затвердженої Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абз. 4 п.4 Постанови КМУ від 15.04.2013 року №306 «Про затвердження Порядку формування державного замовлення на підготовку фахівців, наукових, науково-педагогічних та робітничих кадрів, підвищення кваліфікації та перепідготовку кадрів» критеріями формування державного замовлення є вартість послуг з підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, асистента-стажиста, аспіранта, докторанта, підвищення кваліфікації та перепідготовки однієї особи за бюджетні кошти (орієнтовна середня вартість підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, асистента-стажиста, аспіранта, докторанта за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем та формою навчання).
Згідно пп.3 п.3 Постанови КМУ від 20.05.2013 року №346 «Про затвердження Методики розрахунку орієнтовної середньої вартості підготовки одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта», заклади, установи розраховують вартість підготовки за державним замовленням одного кваліфікованого робітника, фахівця, аспіранта, докторанта, слухача за освітньо-кваліфікаційним рівнем, науковим ступенем, спеціальністю, напрямом підготовки, галуззю знань, видом економічної діяльності (для професійно-технічного навчального закладу), професією та формою навчання на плановий рік згідно з порядком, затвердженим МОН разом з Мінекономіки та Мінфіном, з урахуванням витрат на виплату академічної стипендії.
Згідно пп.2 п.1 Постанови КМУ від 12.2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення», дія вказаного порядку поширюється на осіб, які навчаються у навчальних закладах або наукових установах (далі - навчальні заклади) за державним (регіональним) замовленням за рахунок коштів загального фонду державного (відповідного місцевого) бюджету, а саме на студентів денної форми навчання вищих навчальних закладів I-IV рівня акредитації (наукових установ).
Згідно з пп.1 п.4 Постанови КМУ від 12.2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення», Особам, визначеним пунктом 1 цього Порядку, призначаються академічні стипендії: особам, зазначеним у підпунктах 1-3 і 9 пункту 1 цього Порядку, а також учням (студентам) закладів спеціалізованої освіти спортивного профілю із специфічними умовами навчання - за результатами навчання у закладах професійної (професійно-технічної) освіти і закладах вищої освіти (наукових установах).
Крім того, Згідно з пп.1 п.12 Постанови КМУ від 12.2004 року №882 «Питання стипендіального забезпечення» Академічними стипендіями є стипендії, засновані Президентом України, Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України (у тому числі іменні), які призначаються учням, студентам, курсантам невійськових вищих навчальних закладів, асистентам-стажистам, аспірантам, а також курсантам, слухачам та ад`юнктам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів за результатами навчання за певним освітнім (освітньо-кваліфікаційним) рівнем, розміри та порядок призначення яких визначаються окремими нормативно-правовими актами.
Доказів на спростування даного розрахунку суду не надано.
За таких обставин, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та задовольняє їх у повному обсязі.
Також, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню виплати по оплаті суми судового збору у розмірі 1921,00 грн., який сплачено відповідно до платіжного доручення №2582 від 17.07.2018 року на суму 1841 грн. та платіжного доручення № 1327 від 25.06.2019 року на суму 80 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позов Одеського національного медичного університету до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат на навчання - задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його складення.
Повний текст рішення складено 28.11.2019 року.
Суддя: В.Я.Бондар