05.06.2019 Єдиний унікальний номер 205/9694/18
Єдиний унікальний номер 205/9694/18
Провадження № 2/205/637/19
05 червня 2019 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, -
21 грудня 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» поштою направив до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця, який надійшов до суду 28 грудня 2018 року.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 січня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачеві усунути недоліки з додержанням вимог п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 1 ст. 177 ЦПК України, з метою усунення яких 16 січня 2019 року позивачем засобами поштового зв`язку було подано виправлений позов, який надійшов до суду 25 січня 2019 року.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 січня 2019 року позовну заяву прийнято до провадження суду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
22 квітня 2019 року на запит суду з Другої дніпровської держнотконтори надійшла копія спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 червня 2019 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 16 вересня 2005 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 14 700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконав, що призвело до виникнення заборгованості. ІНФОРМАЦІЯ_1 боржник помер. Спадкоємцем, який постійно проживав та був зареєстрований з померлим боржником є відповідач ОСОБА_1 21 грудня 2015 року банк направив претензію до Другої дніпропетровської держнотконтори. 16 лютого 2016 року позивач отримав відповідь, у якій зазначалося, що спадкова справа заведена на підставі претензії банку. Станом на дату смерті боржника розмір заборгованості становив 10 257 гривень 47 коп. 09 листопада 2018 року позивач направив відповідачеві вимогу про сплату заборгованості ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку залишено без виконання. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у сумі 10 257 гривень 47 коп., а також судовий збір у розмірі 1 921 гривні. У своїй заяві до суду представник позивача просила справу розглядати за її відсутності.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлялася в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явилася. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 16 вересня 2005 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір шляхом отримання кредитного ліміту на платіжну картку, яку було видано відповідачеві 16 вересня 2005 року, про що свідчить його особистий підпис (а.с. 12). Даний договір був укладений шляхом підписання анкети-заяви клієнта на оформлення кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідно до умов договору, відповідачу було відкрито картковий рахунок в національній валюті України та встановлено ліміт кредитування у розмірі 5 000 гривень.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с. 21).
Листом № 5029/02-14 від 30 грудня 2015 року Другої дніпровської держнотконтори позивача повідомлено про те, що у разі звернення спадкоємців із заявою до нотконтори, їх буде повідомлено про вимоги кредитора (а.с. 27).
Відповідач ОСОБА_1 , відповідно до копії паспорта громадянина України, має зареєстроване місце проживання разом із померлим боржником ОСОБА_2 (а.с. 20).
Згідно з відомостями, наданими відділом адресно-довідкового підрозділу ГУМВС УДМС України у Дніпропетровській області вх. № 1039/2 від 21 березня 2019 року відповідач ОСОБА_1 зареєстрованою не значиться (а.с. 60).
Відповідно до матеріалів спадкової справи № 1098/2015, відкритої після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємці померлого до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини або відмову від її прийняття не зверталися (а.с. 67-74).
Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Перелік зобов`язань, які не входять до складу спадщини визначені статтею 1219 ЦК України, отже зобов`язання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини.
Частинами 1, 2 статті 1281 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.
Постановою Вищий Спеціалізованого Суду України від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», роз`яснено, що спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані проценти, штрафи тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові (спадкоємцеві) за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися для сплати спадкоємцям.
Обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору між кредитором, спадкоємцем і поручителем про стягнення заборгованості за кредитним договором у випадку смерті боржника є: прийняття спадкоємцями спадщини; наявність та розмір спадкового майна; згода поручителя відповідати перед кредитором за будь-якого нового боржника; невиконання чи неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором; пред`явлення позову до поручителя в межах строку, визначеного законодавством.
Згідно з ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано суду доказів про те, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом чи за законом після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . В матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо наявності заповіту на ім`я відповідача, а також, що ОСОБА_1 перебуває в родинних відносинах з ОСОБА_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , та може бути віднесена до спадкоємців першої - п`ятої черги за законом.
Таким чином, доказів, які б відповідали критеріям належності, допустимості, достатності та достовірності, прийняття ОСОБА_1 спадщини після померлого ОСОБА_2 позивачем не надано, а посилання на реєстрацію місця проживання відповідача за однією адресою з померлим, жодним чином не свідчить про те, що відповідач є спадкоємцем ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та постійно проживала з померлим на час відкриття спадщини, вчинивши тим самим дії, що свідчать про її прийняття.
Крім того, згідно з відомостями, наданими відділом адресно-довідкового підрозділу ГУМВС УДМС України у Дніпропетровській області вх. № 1039/2 від 21 березня 2019 року, відповідач зареєстрованою на значиться (а.с. 60), копія паспорта відповідача, згідно з якою адреси відповідача та померлого боржника збігаються, не може бути доказом фактичного прийняття спадщини відповідачем, адже датою реєстрації відповідача за цією адресою вказано ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а доказом того, що на момент його смерті ОСОБА_1 була зареєстрована з ним за однією адресою, відсутні.
Враховуючи викладене, а також те, що суду не надано доказів стосовно наявності спадкового майна та його вартості, в межах якої може бути стягнуто заборгованість, підстав для задоволення позову судом не вбачається.
Відтак, з огляду на наведене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.
Також, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови від позову - на позивача. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне сплачений позивачем судовий збір віднести за його рахунок.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, ч. 1 ст. 1217, ЦК України, ч. 1 ст. 133, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд -
Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.
Суддя: