Справа № 653/1179/18
Провадження № 2/653/274/19
РІШЕННЯ

іменем України

02 жовтня 2019 року м. Генічеськ

Генічеський районний суд Херсонської області в складі

головуючого судді Крапівіна О.П.,

при секретарі Копєйко Д.В.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що 24.04.2015 року він уклав з відповідачем письмовий договір, згідно з яким ОСОБА_1 зобов`язався сплатити відповідачу гроші у сумі 19300 грн, як попередню оплату за підготовку правовстановлюючих документів на житловий будинок, присадибну ділянку та згодом укладення договору купівлі-продажу між сторонами нерухомості, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно, 24.04.2015 року ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 авансову суму в розмірі 19300 грн. За умовами даного договору, відповідач зобов`язувалась у разі продажу вищевказаного майна, повернути позивачу гроші у сумі 19300 грн. Проте, в порушення вищевказаного договору, ОСОБА_2 продала будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а кошти в розмірі 19300 грн позивачу не повернула. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з ОСОБА_2 суму основного боргу в розмірі 19300 грн, а також інфляційні нарахування в розмірі 11349 грн та 3 % річних в розмірі 1730,65 грн, у зв`язку з порушенням зі сторони ОСОБА_2 своїх зобов`язань, у відповідності до ст..526, 625 ЦК України. Крім того просить стягнути з відповідача судові витрати у вигляді судового збору, витрат на правову допомогу та транспортних витрат.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав в повному обсязі. Пояснив, що мав намір купити будинок та земельну ділянку в Генічеському районі біля моря, його знайомі порекомендували відповідачку як таку, що продає таке майно. З`ясувалось, що документи не всі готові для угоди , вона попросила в рахунок майбутної плати за купівлю майна гроші для виготовлення документів на земельну ділянку, оцінку майна. Він декілька разів давав гроші, в сукупності 19 300 грн, про що вона написала розписку, потім дізнався, що будинок вона продала іншій особі. Просить його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні вимоги позову не визнала. Вказала, що вона не має повертати грошові кошти ОСОБА_1 . Дані кошти були витрачені на розробку проекту землеустрою, як того і вимагав договір. Вони дійсно домовились про продаж будинку та земельної ділянки, але на час такої домовленості документи для нотаріальної угоди не були зроблені, для цього вона взяла кошти у позивача, щодо кожної дій вона йому звітувала, направляла квитанції, але виготовлення таких документів потрібно було не їй , а позивачу, тому не згодна, що повинна віддати гроші. Також повідомила, що купівля- продаж будинку та земельної ділянки не відбулась з вини позивача, так як він не погодився на запропоновану ціну. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників судового процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносин.

Відповідно до розписки від 24.04.2015 року, ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 19300, в для оформлення документів на будинок ( АДРЕСА_1 ).

Факт передачі ОСОБА_1 відповідачу вищевказаних коштів в суді сторонами не заперечується.

Згідно з вищевказаною розпискою, в разі продажу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 зобов`язується повернути ОСОБА_1 зазначену суму по курсу долару 15 грн, тобто в такі же самій сумі 19300 грн.

Даний факт також підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які пояснили в судовому засіданні, що були присутні при складанні вищевказаної розписки.

Частина 1ст. 316 ЦК України визначає право власності як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч.1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд; частина друга цієї ж статі вказує на те, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму, а в ч.1 ст.656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору.

У відповідності до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а згідно до ст.658 ЦК України право продажу товару належить власникові товару.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 204 ЦК України визначено презумпцію правомірності правочину. Зокрема, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ст.120 ч. 6 ЗК України( в редакції станом на серпень 2015 року моменту спірних правовідносин) - Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

В силу приписів частини 2 статті 377 ЦК України та частини 6 статті 120 ЗК України наявність кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно будинок є істотною умовою договору; договір купівлі-продажу підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню та підлягав державній реєстрації, відповідно до чинного законодавства.

Так, з пояснень сторін вбачається, що сторони так і не уклали договір купівлі-продажу, в наслідок чого ОСОБА_2 продала домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 іншій особі. При цьому відповідач не повернула суму в розмірі 19300 грн.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

До таких висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 2 жовтня 2013 року, яка прийнята за результатом перегляду судових рішень з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, у справі № 6-88цс 13, та в силу імперативних положень ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковою у правозастосуванні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 набула кошти ОСОБА_1 безпідставно, оскільки згідно вищевказаної розписки, вона зобов`язалась повернути вказану суму у разі продажу домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , іншій особі.

Частиною 2 ст. 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу).

Проте, позивач не просить суд стягнути відсотки за користування грошовими коштами. Натомість, просить суд стягнути інфляційні нарахування та три відсотки річних, посилаючись на ст.. 526 та 625 ЦК.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно ст.. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням особливостей відносин, які склались між сторонами суд приходить до висновку, що сума в розмірі 19300 грн, яка була передана позивачем відповідачу, є завдатком, оскільки сторони збирались укласти договір купівлі продажу (що не заперечується сторонами у судовому засіданні.

Згідно ст.. 571 ЦК України, уразі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином, сума в розмірі 19300 грн, не є сумою боргу, в розумінні ст..625 ЦК України, а тому індекс інфляціі та три відстоки річних не можуть бути стягнуті з відповідача. Крім того, згідно розписки, ОСОБА_2 зобов`язується повернути суму в розмірі 19300 грн по курсу долару 15 грн, тобто в такі же самій сумі 19300 грн.

Щодо судових витрат, то суд вважає, що з відповідача на користь відповідача підлягають стягненню: сума судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 4000. При цьому, позивач вказує, що сума витрат на правову допомогу складає 7000 грн, проте на думку суду така сума є завищеною, так як відповідно до акту виконаних робіт адвокатом надані послуги - зустріч з клієнтом, узгодження правової позиції, участь в судових засіданнях (2), підготовка та подання заяви про забезпечення позову, підготовка та подання заяви про збільшення позовних вимог, такі документи є невеликими за обсягом, за змістом нескладними, майже ідентичними, тому суд вважає що сума 4000 гривень є достатньою для компенсації витрат на правову допомогу.

Також, суду надано квитанції на загальну суму 2993,94 грн, згідно яких ОСОБА_1 придбав дизельне паливо на зазначену суму. Позивач вказує, що саме це паливо він витратив на транспортні витрати. Проте вищевказані квитанції вказують лише на той факт, що позивач придбав дизельне паливо на зазначену суму. Будь яких підтверджень того, що саме ці кошти складають транспортні витрати позивача - суду не надано.

Керуючись ст..260, 264-266 ЦПК України, ст.. 509, 526, 530, 549, 551, 610, 612, 625 ЦК України

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за невиконаним договором купівлі-продажу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 авансовий внесок за неукладену угоду купівлі-продажу в розмірі 19300 грн (дев`ятнадцять тисяч триста гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на послуги адвоката в розмірі 4000 грн (чотири тисячі гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вартість судового збору в розмірі 704,80 грн (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на послуги адвоката в розмірі 3000 грн (три тисячі гривень) - відмовити.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 транспортних витрат в сумі 2993,94 грн (дві тисячі дев`ятсот дев`яносто три гривні дев`яносто чотири копійки) - відмовити.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційних нарахувань в розмірі 11349 (одинадцять тисяч триста сорок дев`ять гривень) - відмовити.

У стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 трьох відсотків річних в розмірі 1730,65 грн (одна тисяча сімсот тридцять гривень шістдесят п`ять копійок) - відмовити.

Рішення може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду в термін 30 днів з дня оголошення рішення. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна