Справа №705/3280/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2019 року м.Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого - судді Мазуренко Ю.В.

присяжних: Гончаренка В.І.

Шмалюка В.Д.

при секретарі Щербаковій Л.А.

за участю:

заявника ОСОБА_1

представника заявника - адвоката Непокульчицького В.С.

представника заінтересованої особи Насаднюк О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань заяву, що подана в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою,-

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. Зацікавленою особою на момент звернення до суду було вказано - Управління праці та соціального захисту населення Уманської міської ради Черкаської області. В заяві вона просила визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сніжне Донецької області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 - безвісно відсутнім з січня 2015 р.. В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що з вересня 2004 р. по жовтень 2005 р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживала із ОСОБА_2 Вони проживали по АДРЕСА_2 . Шлюб вони офіційно не реєстрували, оскільки заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з яким шлюб розірвала 30.11.2015 р. Від спільного проживання з ОСОБА_2 у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте батьком дитини його було визнано на підставі рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05.04.2006 р. та додаткового рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 26.09.2006 р. В заяві також вказано, що в жовтні 2009 р. вона з сином переїхала на нове місце проживання в с.Кочержинці Уманського району, а в 2011 р. до них приїхав ОСОБА_2 та проживав з ними до грудня 2012 р.. а потім мав намір повернутися в Донецьку область. 11.01.2013 р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , який 16.01.2018 р. було розірвано. Також, в заяві зазначено, що після припинення шлюбних відносин ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання сина та періодично телефонував, але з 2014 р. ОСОБА_2 перестав перераховувати аліменти і до січня 2015 р. телефонний зв`язок з ним повністю припинився, тому 12.04.2018 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області про розшук безвісно відсутнього ОСОБА_2 . В заяві вказано, що визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідне заявнику для отримання соціальних виплат на дитину в органах соціального захисту населення; для реєстрації (зняття з реєстрації) сина ОСОБА_6 ; для поїздок разом із сином за кордон та ін., тому вона вимушена звернутися до суду із відповідною заявою.

10.10.2019 року за заявою ОСОБА_1 у даній цивільній справі на підставі ухвали суду було замінено заінтересовану особу на Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області та метою звернення до суду вказано необхідність призначення пенсії по втраті годувальника.

ОСОБА_1 та її представник- адвокат Непокульчицький В.С. в судовому засіданні подану заявником заяву підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній.

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області в судовому засіданні ОСОБА_7 вказувала на відсутність підстав для задоволення заяви. Також, до суду було подано відзив на заяву про визнання особи безвісно відсутньою, в якому вони просили відмовити у задоволені вимог заявника. В обґрунтування вимог відзиву посилалась на те, що заявник з ОСОБА_2 проживали без реєстрації шлюбу і за час спільного проживання у них народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак з грудня 2012 року шлюбні відносини ( фактичне спільне проживання) вони з ОСОБА_2 припинили і він виїхав з місця їх спільного проживання. У відзиві також вказано, що на підтвердження факту відсутності ОСОБА_2 заявник надала довідку № 4045 від 03.05.2018 р. Уманського ВП ГУНП про факт звернення заявниці з приводу зникнення ОСОБА_2 та акт обстеження домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Представник зацікавленої особи вважає, що вищевказана довідка Уманського ВП ГУНП та акт не містять відомостей про результати вжитих розшукових заходів та не підтверджують відсутності ОСОБА_2 в місці постійного проживання понад рік. Одночасно, у відзиві вказано, що заявницею до заяви було долучено довідку Центрального міського відділу ДВС Горлівського міського управління юстиції ГЮ у Донецькій області від 28.10.2015 року про перебування на виконанні виконавчого документа № 2-1038/2006, що був виданий Сніжнянським міським судом Донецької області про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_9 . Представник звертає увагу на те, що у даному документі місцем проживання боржника ОСОБА_2 вказано м.Горлівка. Також в судовому засіданні представник посилалася на те, що у рішенні суду за позовом заявниці до ОСОБА_10 про встановлення батьківства, внесення змін в актовий запис про батьківство та стягнення аліментів є посилання на те, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі та на його утриманні на час розгляду справи в суді перебували офіційна дружина (яка на той період часу була вагітна) та донька ОСОБА_11 , «… ІНФОРМАЦІЯ_4 …».

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає до задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ст. 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Статтею 43 ЦК України визначено, що фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Уразі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а вразі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

В заяві, що подана в порядку окремого провадження ОСОБА_1 вказувала, що з вересня 2004 р. по жовтень 2005 р. вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах та спільно проживала із ОСОБА_2 Вони проживали по АДРЕСА_2 . Шлюб вони офіційно не реєстрували, оскільки заявник перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , з яким шлюб розірвала 30.11.2015 р. Від спільного проживання з ОСОБА_2 у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте батьком дитини його було визнано на підставі рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05.04.2006 р. та додаткового рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 26.09.2006 р. В жовтні 2009 р. вона з сином переїхала на нове місце проживання в с.Кочержинці Уманського району, а в 2011 р. до них приїхав ОСОБА_2 та проживав з ними до грудня 2012 р.. а потім мав намір повернутися в Донецьку область. 11.01.2013 р. вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , який 16.01.2018 р. було розірвано.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.10.2006 року (виданим повторно) ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Сніжне Донецької області, батьками якого вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 05.04.2006 р. було визнано, що ОСОБА_2 є батьком народженого у ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 сина ОСОБА_6 та було зобов`язано відділ РАЦС Сніжнянського міського управління юстиції Донецької області внести відповідні зміни до актового запису про народження ОСОБА_13 , вказавши ОСОБА_2 батьком та змінити прізвище « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_13 », а по-батькові « ОСОБА_13 » на « ОСОБА_13 ». В даному рішенні є посилання на те, що «…При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги, як то визначено ст.182 Сімейного Кодексу України, перебування дружини відповідача у стані вагітності, наявність у нього ще доньки ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання якої стягуються аліменти…». Також в даному рішенні є посилання на те, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у АДРЕСА_3 та працює на «…Торезькій дистанції путі…».

Відповідно до додаткового рішення Сніжнянського міського суду Донецької області від 26.09.2006 р. було вирішено внести зміни до актового запису про батьківство, а саме: «Виключити з актового зробленого у Книзі реєстрації народжень від 29.11.2005 р. за № 393 про народження ОСОБА_13 відомості про батька ОСОБА_3 » .

Згідно довідки Уманського ВП ГУНП в Черкаській області за № 4045 від 03.05.2018 р., виданій ОСОБА_1 , -вона дійсно зверталась до Уманського ВП ГУНП в Черкаській області з приводу зникнення її громадянського чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у 2009 р. поїхав до Донецької області м. Горлівки та до даного часу не повернувся, зв`язок з ОСОБА_1 не підтримує. В судовому засіданніОСОБА_27. пояснила, що у своїй заяві до органів поліції вона помилково вказала 2009 рік і дані викладені в заяві з приводу того, що ОСОБА_2 в 2011 та в 2012 році ще був в с.Кочержинці та проживав разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 відповідають дійсності.

Відповідно до акту обстеження домоволодіння по АДРЕСА_1 на факт проживання ОСОБА_2 від 05.07.2018 р. ОСОБА_2 проживав без реєстрації з 2011 р. по грудень 2012 р. разом з співмешканкою ОСОБА_1 в будинку, що належить її батькові ОСОБА_19 . В акті також вказано, що зі слів співмешканки та сусідів ОСОБА_2 з грудня 2012 р. в будинку не проживає (місце його проживання ні співмешканці, ні сусідам, ні сільській раді невідоме).

Постановою заступника начальника Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції від 30.12.2010 р. було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліментів у розмірі ј частини. У вказаній постанові місце проживання боржника « ОСОБА_2 » «… АДРЕСА_4 …».

Згідно даних свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 30.11.2005 року, після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_20 ».

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 підтвердили, що їх сусідка ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком на ім`я ОСОБА_23 по сусідстві з ними за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, свідок ОСОБА_22 крім імені більше ніяких анкетних даних назвати не змогла, а свідок ОСОБА_21 прізвище чоловіка назвала неточно. Також у показах свідків були розбіжності з приводу періоду проживання у с.Кочержинці. Свідок ОСОБА_21 в своїх поясненнях в суді посилалася на те, що ОСОБА_24 вона бачила в грудні 2011 року останній раз і на протязі 2012 року вона його не бачила, а свідок ОСОБА_22 посилалася на те, що ОСОБА_25 на початку 2011 року приїхав проживати у село і перебував там до кінця 2012 року.

Положеннями статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місце проживання має визначатися точно: населений пункт, вулиця, номер будинку, номер квартири. За даними точної адреси відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» здійснюється державна реєстрація.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У зв`язку з наведеним суд вважає, що заявником ОСОБА_1 не надано достатніх доказів на підтвердження того, що громадянин ОСОБА_2 постійно проживав у АДРЕСА_1 , а в судовому засіданні встановлено, що за даною адресою він проживав з початку 2011 року по 2012 рік ( з приводу кінцевої дати однозначних доказів надано не було, а покази свідків з цього приводу істотно різнилися). Звернувшись до суду з відповідною заявою, ОСОБА_1 зазначила, що вони із ОСОБА_2 проживали разом по АДРЕСА_2 ( при цьому у них були фактичні шлюбні відносини і офіційно шлюб вони не реєстрували і у відповідний період вона перебувала в офіційному зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 ). Заявник ОСОБА_1 в заяві зазначає те, що після переїзду до с.Кочержинці Уманського району вони з ОСОБА_2 проживали спільно та фактичні шлюбні відносини між ним припинилися в грудні 2012 року ( також заявниця зазначила, що після припинення спільного проживання ОСОБА_2 вказував про свій намір повернутися назад додому в Донецьку область, куди саме не вказував). Крім того, в заяві містяться посилання на те, що 11.01.2013 року ОСОБА_26 уклала шлюб з ОСОБА_5 . Тобто, заявником не було надано суду доказів на підтвердження того, що адреса її проживання та адреса проживання ОСОБА_2 , після припинення шлюбних відносин з нею - це його постійне місце проживання та не було надано жодних відомостей щодо осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про місце перебування ОСОБА_2 після припинення проживання в с.Кочержинці Уманського району, у зв`язку з припиненням шлюбних відносин між ними, як то прямо передбачено чинним законодавством. Крім того, судом встановлено, що за заявою ОСОБА_1 розшукова справа стосовно ОСОБА_2 була заведена в Уманському ВП ГУНП Черкаської області ( ЄО 3493 від 12.04.2018 року), не дивлячись на те, що їй було відомо, на момент звернення до поліції, що його місце проживання Донецька область, на що він посилався коли припинив проживати спільно з нею. Тому, той факт, що ОСОБА_2 припинив спілкування з заявником ОСОБА_1 та не виходить з нею на зв`язок, не дає прямих підстав вважати його безвісно відсутнім.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені відповідними розділами. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями статті 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Беручи до уваги вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви, що подана в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою у зв`язку з недоведеністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43 ЦК України, ст. 293, 305-307 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області, про визнання фізичної особи безвісно відсутньою, -відмовити.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя Ю.В. Мазуренко

Присяжні: В.І. Гончаренко

В.Д. Шмалюк