ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/984/18 Головуючий суддя І інстанції Бобко Т. В.
Провадження № 22-ц/818/5647/19 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи позовного провадження
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Кіся П.В., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря : Мухатаєва Б.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської радина рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2019 року, ухвалене у складі головуючого судді Бобко Т.В., по цивільній справі за позовом Мереф`янської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав,

встановив:

15 лютого 2018 року Мереф`янська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що 12 лютого 2017 року Мереф`янською міською радою у складі представників Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради, Національної поліції, закладу охорони здоров`я та органу місцевого самоврядування з метою перевірки умов проживання малолітньої дитини та виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків, був здійснений комісійний виїзд за адресою: АДРЕСА_1 в родину ОСОБА_1 , яка має на вихованні малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час виїзду було виявлено, що проживання малолітнього ОСОБА_2 не відповідає санітарним нормам проживання, в оселі брудно та холодно, коридор та кімнати захаращенні сміттям, брудними речами, немитим посудом, у дитини відсутнє місце для навчання, є окреме ліжко, однак на ньому відсутня постільна білизна.

Під час обстеження встановлено, що у будинку антисанітарні умови, газопостачання відключене за несплату, продукти харчування відсутні, дитина брудна та недоглянута, відсутні умови для фізичного та морального розвитку дитини, що вказувало на загрозу її життю та здоров`ю. За клопотанням Служби у справах сім`ї та дітей Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради прийнято рішення №111 від 12 лютого 2017 року про невідкладне відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини. Зазначене рішення було прийнято з метою захисту прав малолітньої дитини та підставі ч. 2 ст. 170 СК України та п. 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини».

На даний час неповнолітній ОСОБА_2 влаштований на тимчасове перебування до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія». ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме в створенні належних умов для виховання та проживання своєї дитини, а тому залишення дитини з матір`ю є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дитини.

На підставі вищевикладеного, уточнивши позовні вимоги 13 березня 2018 року, Мереф`янська міська рада остаточно просила постановити рішення про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав, оскільки залишення дитини з матір`ю є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі начальник Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Цивковська О.М. просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було ухвалено рішення суду при неповному з`ясуванню обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення справи, що призвело до неправильного вирішення справи та ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення.

Вказала, що надані докази з боку відповідача, як в сукупності так і кожен окремо, оцінені судом при винесенні рішення, а докази надані Позивачем та третьою особою суд визнав не доведеними.

Зазначила, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а саме: у створенні безпечних умов для виховання та проживання своєї дитини, а тому залишення дитини з матір`ю є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дитини, що підтверджується відповідними актами обстеженнями.

Протягом усього періоду перебування сім`ї ОСОБА_3 під наглядом співробітники Служби постійно намагалися надати родині всебічну підтримку задля подолання складних життєвих умов. Під час відвідування її за місцем проживання (з метою надання консультативної допомоги щодо створення у будинку відповідних умов для проживання та повноцінного розвитку малолітньої дитини, допомоги у організації вивезення сміття, яким було захаращене подвір`я та ганок будинку, що створювало пожежо-небезпечне становище), гр. ОСОБА_1 відмовлялася від запропонованої допомоги та неодноразово проявляла агресію відносно членів комісії.

Згідно повідомлень з КЗ «Харківський обласний центр соціально- психологічної реабілітації дітей «Надія», громадянка ОСОБА_1 під час відвідування дитини поводиться агресивно стосовно вихователів та робітників складу, котрим погрожує фізичною розправою та самогубством на очах сина та інших дітей. ОСОБА_1 звинувачувала працівників центру у торгівлі дітьми, не йде на продуктивний контакт заради захисту прав та інтересів свого сина з представниками Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради, органів поліції та закладу охорони здоров`я, вона має низький потенціал, не прислухається до порад соціальних працівників керується лише власними інтересами.

Вказала, що суд помилково зазначив, що відібранню дитини не передували застосування до відповідача альтернативних більш м`яких заходів впливу, які б мали попереджувальний вплив на неї, що такі проблеми можна було вирішити за допомогою менш радикальних засобів, наприклад забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Відповідач категорично відмовилась від соціального супроводу. Під час неодноразових виходів представників Служби у справах дітей та сім`ї відповідачка уникала спілкування, її матір (бабуся дитини) вказувала, що мати дитини відсутня, доступу до житла не надавали, на запрошення до Служби у справах дітей та сім`ї не з`являлась, безвідповідально ставиться до контролю за станом помешкання, від будь яких намагань Служби в допомозі привести до належного та безпечного стану будинок та подвір`я відмовлялась мотивуючи, що то є цінні для них речі.

Служба у справах дітей та сім`ї вважає недостовірними відомості та докази, надані відповідачем, вони отримані неналежним та недопустимим чином. Вважає, що пояснення свідка з боку відповідача ОСОБА_4 (матері відповідача) є недостовірними, оскільки вона є родичем відповідачки, заінтересованою особою, а тому її свідчення є суб`єктивними. Судом першої інстанції не враховано, що пояснення свідка та надані відповідачем докази не відображують ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків, а також те, що ОСОБА_1 разом із матір`ю усунули обставини, які несли загрозу життю та здоров`ю дитини та покращили свої побутові умови (полагодили піч, колодязь, ганок, придбали душову кабіну та біотуалет). Ці докази під час розгляду справи не були надані ні позивачу, ні третій стороні. Згідно актів обстеження житлово - побутових умов за 2018 та 2019 роки, як також від 11.10.2019 та 18.10.2019 року Служба у справах дітей та сім`ї не мала змоги встановити умови проживання Відповідача як на протязі розгляду справи по суті, так і на час подання цієї апеляційної скарги та з`ясувати, чи усунені обставини, які слугували причиною відібранню дитини з сім`ї.

Судом першої інстанції не було враховане рішення Мереф`янської ММР від 12.02.2018 року, яким вже було вирішено питання про відібрання дитини у матері без позбавлення її батьківських прав та те, що до теперішнього часу після відібрання не усунуті причини, які перешкоджали належному вихованню дитини та загрожували здоров`ю та життю дитини.

У відзивах на апеляційну скаргу відповідачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Скляр М.І. просять залишити рішення Харківського районного суду Харківської області без змін, а скаргу - без задоволення.

Зазначили, що суд обґрунтовано вказав на відсутності з боку позивача заходів, направлених на збереження сім`ї та даних про безрезультатність таких заходів, розлучення дитини з родиною, що є крайнім заходом, - є передчасним. Скаржник не заперечує, що відповідач не притягалася до адміністративної відповідальності за неналежне виховання дитини.

Не обґрунтованими висновками спеціаліста є доводи скарги про те, що матеріально-побутові умови у домоволодінні родини ОСОБА_1 несуть загрозу для життя та здоров`я дитини. Натомість, за замовленням відповідача стан будинку був досліджений спеціалістом ФОП ОСОБА_5 , який підтвердив, що стан будинку задовільний, загрози для проживання дитини не становить.

Посилання в доводах скарги на недостовірність показань відповідача, допитаної в якості свідка ня відповідача, ґрунтуються лише на припущеннях.

В результаті допиту у судовому засіданні дитини відповідачки - ОСОБА_2 підтвердив, що його відносини з матір`ю гарні, вона за ним доглядала, годувала та збирала до школи й він бажає повернутися до дому.

Таким чином, рішення прийняте в найкращих інтересах дитини.

Доводи скарги про те, що апелянт умисно перешкоджає візитам соціальних працівників до приміщення будинку, оскільки вони приходять без попередження, або на наступний день, не враховуючи, що відповідачка працює повний робочий день в іншому місті, потребує додаткового часу для її тимчасового звільнення від роботи.

Жодних доказів того, що відповідач не може забезпечити виховання та догляд за сином або що вона потребує стороннього контролю за своєю поведінкою позивачем не надано, вона є повнолітньою здоровою людиною, без обмеження дієздатності.

Відповідачка, крім того зазначила, що ніякої фінансової допомоги їй від соціальних служб не було надано, а її бідність не є тією обставиною, яка загрожує життю та здоров`ю дитині. В матеріалах справи є довідки про те, що її син коли мешкав дома був здоровий.

Вказала, що при складенні актів позивач не надав їй можливість викласти свої зауваження, вона їх не підписувала, а проникнення до її житла відбулося без її згоди, з порушенням гарантій ст. 30 Конституції України. Крім того, вона після цього вже усунула усі недоліки, які були вказано службою у справах дітей.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, лише якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглянув справу за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного провадження, з повідомленням учасників справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає у повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявність обставин, які безпосередньо загрожували б життю або здоров`ю неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що було зазначено як підстава для відібрання дитини. Позивачем не надано жодних доказів того, що відібранню дитини передували застосування до відповідача альтернативних, більш м`яких заходів впливу, які б мали попереджувальний вплив на неї, зокрема: профілактичні бесіди, попередження, притягнення до адміністративної відповідальності та інші.

Факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків, які мають низький рівень доходів. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням.

Перебування дитини в умовах КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» обмежено певним строком, який на час розгляду справи сплинув.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду.

Так, за змістом ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. ст. 8, 11, 15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, для розлучення малолітньої дитини з матір`ю мають бути встановлені виняткові обставини, які визначені у ч. 2 ст. 161 СК України.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

А згідно до статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У статті 170 СК України передбачені такі правила відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав:

1. Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

2. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

3. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

4. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

5. Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає.

У п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України передбачені наступні підстави відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Судовим розглядом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Химкинським управлінням ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області 16 березня 2009 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва Російської Федерації, матір`ю дитини записана ОСОБА_1 , відомості про батька дитини у свідоцтві про народження відсутні. ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 є громадянами Російської Федерації, що підтверджується документами про їх особу. 20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 отримала посвідку на постійне проживання в Україні № НОМЕР_2 .

Відповідно до інформації, наданої Виконавчим комітетом Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 30 травня 2019 року, ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Також за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_4 , яка є матір`ю відповідача та бабусею малолітнього ОСОБА_2 .

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 листопада 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Богуновою Н.В. за реєстровим №2-5107, ОСОБА_4 належить 7/15 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель АДРЕСА_1 .

10 січня 2018 року Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області складено акт про здійснення виїзду комісії у складі головного спеціаліста служби у справах сім`ї та дітей Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради ОСОБА_7 та провідного спеціаліста служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради ОСОБА_8 П. за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , яка має малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою перевірки умов проживання останнього та виконання його матір`ю своїх батьківських обов`язків. Комісією наданий висновок тримати сім`ю на контролі та призначено повторне відвідування сім`ї на 06 лютого 2018 року.

Як вбачається зі змісту акту Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 07 лютого 2018 року був здійснений виїзд за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 з метою перевірки умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 та виконання матір`ю своїх батьківських обов`язків. Під час обстеження зазначеного приміщення комісією встановлено, що оселя оснащена пічним опаленням, у наявності електропостачання, аде світло є лише в коридорі, в оселі брудно та холодно, коридор та кімнати захаращенні сміттям, брудними речами, немитим посудом, у дитини відсутнє місце для навчання, є окреме ліжко, на якому відсутня постільна білизна. ОСОБА_1 повідомила, що вона працює неофіційно продавцем в магазині м. Харкова, дуже втомлюється на роботі, а тому не в змозі прибрати у хаті та випрати речі, раніше з ними проживала її мати ОСОБА_9 , яка на теперішній час мешкає в Росії, і саме вона займалася доглядом за помешканням. На даний час ОСОБА_1 знаходиться у відпустці та планує навести лад в помешканні. Згідно висновків комісії, складених за результатами виїзду, ОСОБА_1 наданий триденний строк для приведення помешкання у відповідність до санітарно-гігієнічних норм, наступне відвідування призначено на 12 лютого 2018 року. До акту додані копії фотографій на підтвердження обставин, зазначених в акті.

З акту обстеження житлово-побутових умов проживання, складеного Мереф`янською міською радою Харківського району Харківської області 12 лютого 2018 року у складі комісії були обстежені матеріально-побутові умови за вищевказаною адресою за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 з метою перевірки умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 . Під час обстеження комісією встановлено, що умови проживання малолітньої дитини з останнього відвідування не поліпшилися, веранда, коридор та обидві кімнати захаращенні сміттям, брудними речами та одягом, у помешканні брудно та холодно, опалення пічне, в одній з кімнат є електроплита, на якій ОСОБА_1 готує їжу, повітря у будинку важке, меблі вкриті шаром пилу, на стелі - павутиння та кіптява, у будинку відсутнє місце для навчання та відпочинку дитини, є ліжко, на якому відсутня постільна білизна, також відсутні умови для підтримання особистої гігієни, засоби особистої гігієни. Згідно висновків комісії, складених за результатами обстеження, матеріально-побутові умови у домоволодінні несуть загрозу для життя та здоров`я дитини.

ОСОБА_2 навчається у школі з 01 вересня 2017 року, знаходиться на індивідуальній формі навчання, за час навчання зарекомендував себе як здібний та старанний хлопець, часом проявляє неадекватну поведінку, ховається від вчителів, не реагує на прохання та завдання вчителя, має дефекти мови, проблеми у спілкуванні з однолітками. Вихованням займається мати ОСОБА_1 , яка слідкує за навчанням сина, проте не йде на контакт з вчителями та інколи проявляє агресію, ОСОБА_2 має часто неохайний вигляд.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 12 лютого 2018 року №111 «Про негайне відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав» вирішено негайно відібрати від матері ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , дитину ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітньої дитини. Згідно п. 2 зазначеного рішення Службі у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради у день відібрання дитини необхідно письмово повідомити службу у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області і Харківську міжрайонну прокуратуру Харківської області та в семиденний строк після прийняття рішення підготувати подання до суду щодо відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я дитини. Судом встановлено, що п. 2 зазначеного рішення Службою у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради виконано у повному обсязі.

Актом прийому дитини до центру від 12 лютого 2018 року, малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1, прийнято до Комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», де він перебуває до теперішнього часу.

Зі змісту довідки директора Комунального закладу «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія» №01-15/125 від 01 жовтня 2018 року, за час перебування ОСОБА_2 в закладі, останній систематично відвідував навчальний заклад, що дало змогу покращити навчальні досягнення і вміння будувати дружні стосунки з однолітками. ОСОБА_2 тричі відвідувала бабуся: 15 квітня 2018 року, 03 червня 2018 року та 29 вересня 2018 року, вона часто телефонує онуку, спілкується з фахівцями центру, цікавиться розвитком, навчанням та здоров`ям дитини, хлопчик охоче спілкується з бабусею, ділиться з нею враженнями власного життя. Мати систематично відвідує дитину, під час останніх відвідувань 15 та 29 вересня 2018 року поведінка матері була агресивною до відношенню до працівників закладу, а саме: мати не виконує прохань вихователів, звинувачує їх у протиправних діях, погрожує, не контролює свою поведінку, хлопчик намагається стримувати матір, дуже хвилюється, нервує і це негативно впливає на характер їхніх сімейних стосунків, він не хоче згадувати про відвідування матері через її неадекватну поведінку та дуже неохайний, занедбаний вигляд. 13 листопада 2018 року центром надана довідка №01-15/141, в якій зазначені аналогічні обставини щодо періодичного (щотижневого) відвідування відповідачем своєї дитини та агресивної поведінки останньої по відношенню до працівників центру під час таких відвідувань.

09 липня 2017 року на заяву ОСОБА_1 про повернення їй дитини, начальником Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Цивковською О. М . наданий лист № 247, з якого вбачається, що 27 червня 2018 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконкомі Мереф`янської міської ради було розглянуто питання доцільності повернення дитини ОСОБА_2 на виховання матері - ОСОБА_1 , на засіданні комісії був присутнім заступник головного лікаря ЦПМСД м. Мерефа Яковенко С.М., який рекомендував ОСОБА_1 пройти огляд у лікаря невропатолога-психіатра та було прийнято рішення щодо необхідності надання до Служби у справах дітей та сім`ї актів про здійснення ремонтних робіт щодо електропроводки та печі, облаштування місця для навчання та відпочинку ОСОБА_2 відповідно до матеріально-побутових та санітарно-гігієнічних норм, офіційно працевлаштуватися. У разі виконання зазначених вимог відповідачем, питання щодо повернення дитини ОСОБА_2 буде внесено на розгляд комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітету Мереф`янської міської ради.

13 березня 2018 року Мереф`янською міською радою складено акт про здійснення виїзду комісії у складі спеціаліста служби у справах сім`ї та дітей Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Зінченко К.Г . та фахівця із соціальної роботи служби у справах сім`ї та дітей Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Дядченко Н.М. за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , яка має малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ретельного контролю обстеження житлово-побутових умов, однак здійснити перевірку не виявилось можливим у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив. Акти, складені комісією 22 березня 2018 року, 23 травня 2018 року, 23 серпня та 29 серпня 2018 року є аналогічні попередньому, комісії не вдалося можливим потрапити до домоволодіння та обстежити умови, оскільки двері ніхто не відчинив

Зі змісту актів Мереф`янської міської ради від 28 березня 2018 року та від 12 квітня 2018 року вбачається, що комісією в складі представників виконавчого комітету Мереф`янської міської ради в першому випадку за участю бабусі дитини, в другому - матері та бабусі, були обстежені умови проживання в будинку та встановлено, що стан помешкання дещо поліпшився, а саме: мотлох частково винесено з кімнат до коридору, ліжка застелені, підлога підметена, однак інша частина мотлоху (ганчір`я, порожні коробки, уламки старих меблів, старі газети та книжки) складено біля печі, що створює загрозу виникнення пожежі. Як і раніше стеля та стіни у сажі, вікна брудні, в одному з вікон розбите скло, оселя оснащена пічним опаленням, але піч не почищена, приміщення задимлене. В наявності електропостачання, але електпропроводка в аварійному стані. Місце для навчання та відпочинку дитини відповідним чином не облаштоване, у будинку відсутні умови для підтримання особистої гігієни, санітарно-гігієнічний стан помешкання не відповідає нормам. Будинок потребує ремонту. Висновком комісії було встановлено, що будинок не придатний для проживання у ньому малолітньої дитини. ОСОБА_9 та ОСОБА_1 були надані рекомендації щодо приведення будинку до належного стану, а саме: провітрити приміщення, запросити пічника для прочищення димоходу, побілити стіни та оселю в будинку, вимити вікна, привести до ладу веранду та випрати всі речі.

Згідно Витягу з протоколу №5 засідання комісії з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради від 14 березня 2019 року комісією з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Мереф`янської міської ради рекомендовано ОСОБА_1 звернутися за консультацією до Харківського обласного психоневрологічного диспансеру та повідомити Службу у справах дітей на сім`ї про результати даної консультації.

З акту Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області від 14 березня 2019 року вбачається, що комісія у складі спеціаліста 1 категорії сектору з профілактично-виховної роботи Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Зінченко К .Г. , спеціаліста 1 категорії сектору з усиновлення, опіки, піклування та розвитку сімейних форм виховання служби у справах сім`ї та дітей Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Радченко О.Л., провідного спеціаліста юридичного відділу Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Куян О.В., фахівця із соціальної роботи ІІ категорії Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Дядченко С.М. та психолога КУ «Мереф`яеський центр надання соціальних послуг» були обстежені соціально-побутові умови за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 з метою перевірки умов проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 . Під час обстеження комісією встановлено, що в житловому приміщенні за час останньої перевірки санітарно-гігієнічний стан покращився, в будинку чисто, однак приміщення потребує ремонту, одна житлова кімната оснащена трьома спальними місцями, столом, шафою для речей, комодом, під столом стояв електричний обігрівач, який під час нагріву може нести безпосередню загрозу для життя, в іншій житловій кімнаті - диван, стіл для прийняття їжі, сервант, два холодильники, їжу готують на печі, також на кухні з`явився рукомийник. Зручності знаходяться на подвір`ї, туалет перебуває в аварійному стані, колодязь потребує реконструкції, умови для здійснення особистої гігієни відсутні, сходи та веранда знаходяться в руйнівному стані, що може нести загрозу життю та здоров`ю мешканців будинку.

Як вбачається зі змісту довідок начальника Комунального підприємства «Харківводоканал» Величко В.В. №156 від 23 жовтня 2018 року та №133 від 05 вересня 2019 року, ОСОБА_1 з 20 серпня 2018 року працевлаштована до Комунального підприємства «Харківводоканал» Комплекс «Харківводовідведення» згідно Наказу про зарахування №400-к від 15 серпня 2018 року, працювала на посаді озеленювача, на даний час працює на посаді прибиральника виробничих приміщень. Згідно картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному)медичному огляду від 08 серпня 2018 року, ОСОБА_1 придатна для роботи за професією озеленювач, психіатричних протипоказань до виконання профобов`язків працівника з підвищеною небезпекою під час психіатричного огляду не виявлено, що підтверджується медичною довідкою про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯФ №248536 від 28 березня 2018 року. Згідно довідки про доходи №117 від 29 липня 2019 року, виданої директором Комунального підприємства «Харківводоканал» Булгаковим В. В., загальна сума доходу ОСОБА_1 за період часу з січня 2019 року по червень 2019 року за виключенням аліментів склала 28472,66 гривень.

Згідно медичної довідки про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 10ААЕ №965929 від 25 червня 2019 року, ОСОБА_1 психіатричних протипоказань до виконання обов`язків працівника дитячих закладів (опіка) під час огляду не виявлено. Як вбачається з наданої медичної документації, медичні протипоказання для виховання останньою малолітнього ОСОБА_2 - відсутні.

Відповідачем в ході судового розгляду наданий звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_2 , виконаний фізичною особою -підприємцем ОСОБА_5 в 2019 році (сертифікат серії НОМЕР_5 від 01 серпня 2013 року). Згідно результатів технічного обстеження зазначеного будинку, будівля літ. А-1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до 2-ї категорії технічного стану (задовільний), за якістю житла будинок та досліджувана квартира АДРЕСА_3 належить до 6-го класу, негативний вплив технічного стану квартири АДРЕСА_3 на безпечну експлуатацію квартири АДРЕСА_4 відсутній, загроза для безпечного утримання дитини у квартирі АДРЕСА_3 за технічним станом несучих та огороджуваних конструкцій відсутня.

08 жовтня 2018 року бабуся неповнолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_4 отримала посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_4 , яка дійсна до 08 жовтня 2028 року. Як вбачається з наданої медичної документації, медичні протипоказання для виховання останньою малолітнього ОСОБА_2 - відсутні.

Згідно акту первинної перевірки та прочистки димових та вентиляційних каналів комунально-побутових об`єктів, житлових та громадських будинків від 08 жовтня 2018 року за адресою: АДРЕСА_1 , димові і вентиляційні канали відповідають проектному рішенню та придатні до експлуатації.

Відповідачем наданий акт заміни, технічної перевірки та пломбування розрахункових засобів обліку у побутовому секторі №1636 від 05 жовтня 2018 року, складеному АК «Харківобленерго» щодо відновлення електропостачання в будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем в ході судового розгляду на підтвердження вжиття заходів щодо повернення дитини в родину надані письмові звернення до правоохоронних органів, уповноваженого Верховної ради України з прав людини, Голови Харківської районної державної адміністрації Світличної Ю.А., а також журналістське звернення для вжиття заходів оперативного реагування та повернення дитини в родину.

13 березня 2018 року Мереф`янською міською радою складено акт про здійснення виїзду комісії у складі спеціаліста служби у справах сім`ї та дітей Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Зінченко К.Г . та фахівця із соціальної роботи служби у справах сім`ї та дітей Виконавчого комітету Мереф`янської міської ради Дядченко Н.М. за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , яка має малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою ретельного контролю обстеження житлово-побутових умов, однак здійснити перевірку не виявилось можливим у зв`язку з тим, що двері ніхто не відчинив.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 , яка є матір`ю відповідача, пояснила, що будинок АДРЕСА_1 належить їй на праві власності, у зазначеному будинку зареєстровані та проживають її дочка ОСОБА_1 з онуком ОСОБА_2 . Вона є громадянином Росії та проживала в Росії. В грудні 2017 року, коли свідок відвідувала дочку, з дитиною було все добре, він ходив до школи. В той час дочці важко було знайти роботу і вона працювала реалізатором в м. Харкові. Коли вона приїхала вдруге до дочки в березні 2018 року, то дізналася, що органи опіки та піклування відібрали у доньки сина, після чого свідок залишилась в Україні з метою допомогти дочці. Так, вони з дочкою полагодили пічку, відновили електропостачання, прибрали сміття з будинку, відремонтувати колодязь та ганок, побілили стіни в будинку, придбали душову кабіну та біотуалет. На цей час, з листопада 2018 року свідок постійно проживає з дочкою у вищевказаному будинку, дохід їхньої сім`ї складається із заробітної плати дочки та її пенсії, що вистачає на нормальне харчування та утримання дитини, придбання необхідних речей для дитини. Стосунки між дочкою та онуком добрі, вона ніколи не ображала свого сина, не застосувала фізичної сили. Щонеділі ОСОБА_1 відвідує дитину в центрі реабілітації. Свідок дійсно не пустила працівників служби у справах дітей до будинку, оскільки вони прийшли без попередження, в цей час дочка була на роботі.

Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 164, частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, якщо, зокрема, мати ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводиться з дитиною, є хронічним алкоголіком або наркоманом; вдається до будь-яких видів експлуатації дитини, примушує її до жебракування та бродяжництва, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я та морального виховання.

Однак у матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази про наявність визначених у п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України підстав для відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав та продовження її перебування поза межами сім`ї, де для дитини не існує загрози життю чи здоров`ю.

Надані позивачем акти перевірки місця проживання сім`ї ОСОБА_3 підтверджує лише той факт, що вона має недостатній рівень доходу, що з огляду на малолітній вік дитини, відсутності у нього батька, вимагає від органів соціального захисту, виконавчого комітету Мереф`янської міської ради у першу чергу надати цій сім`ї грошову (майнову) допомогу. При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги про те, що відповідачка відмовилася від такої допомоги, оскільки позивач не надав належного підтвердження такої пропозиції. Крім того, недовіра та агресивний протест з боку відповідачки пояснюється фактом відібрання з урахуванням участі бабусі в його вихованні від неї дитини, на що вона не надавала згоди. Сама дитина бажає повернутися у сім`ю, де з приїздом бабусі - матері відповідачки поліпшилися побутові умови, про що відповідач надала відповідні докази, які позивачем не спростовані.

Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року).

Обставини, зазначені позивачем щодо наявності загрози життю та здоров`ю дитини через стан приміщення будинку повністю спростовуються наданим відповідачем звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж квартири АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні, яке відбулось 18 вересня 2019 року, була вислухана думка дитини ОСОБА_2 , якому виповнилось 10 років. Малолітній ОСОБА_2 зазначив, що бажає повернутися в родину, хоче проживати разом з матір`ю, яку він кохає та за якою дуже сумує, він має добрі стосунки з матір`ю та бабусею, які постійно навідуються до нього.

З наявних у справі матеріалів, зокрема, заяв, прохань, пояснень відповідача ОСОБА_1 вбачається, що остання весь час проявляла зацікавленість, інтерес та переживання щодо життя її сина та вживала усіх можливих заходів щодо повернення дитини додому.

Доводи представника позивача та третьої особи щодо агресивної поведінки відповідача по відношенню до працівників Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області та КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», її психоемоційного стану, судом першої інстанції не прийняті до уваги, оскільки такі доводи не підтверджені належними та достатніми доказами, зокрема такі доводи ґрунтуються лише на поясненнях представників позивача та третьої особи та інформації директора КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Надія», що мають оціночні судження та спростовуються наданими відповідачем медичними довідками, та довідками про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯЯФ №248536 від 28 березня 2018 та 10ААЕ №965929 від 25 червня 2019 року, що є належними доказами психічного стану особи. Надання згоди на отримання будь-якої допомоги від представників Служби у справах дітей та сім`ї родині відповідача є правом останньої, а не обов`язком.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що з листопада 2018 року в будинку проживає бабуся ОСОБА_2 , яка допомагає відповідачу з вихованням сина та утриманням будинку, що не заперечувалося сторонами по справі. Частина будинку по АДРЕСА_1 належить на праві власності бабусі малолітньої дитини - ОСОБА_4 . Відповідач ОСОБА_1 працює на посаді прибиральника виробничих приміщень КП «Харківводоканал» та отримує заробітну плату, бабуся - є пенсіонером та отримує пенсію.

Отже, судом було обґрунтовано встановлено, що малолітня дитина забезпечена житлом, умови проживання на даний час поліпшені, сім`я, в якій він виховується має спроможність для утримання та виховання дитини, в будинку створено належні умови для проживання та виховання дитини, що підтверджується поясненнями відповідача, свідка ОСОБА_4 та наданими відповідачем доказами.

Доводи скарги про неправдивість показань допитаних в якості свідків відповідачки та її матері - бабусі дитини - не доведені і є за своїм змістом лише припущеннями.

Всупереч передбаченого у ст. 81 ЦПК України процесуального обов`язку позивачем до суду не було надано також належних, допустимих і достатніх у розумінні ст.ст. 76-79 ЦПК України доказів про необхідність відібрання дитини.

Суд першої інстанції відповідно до ст.ст. 89, 264 ЦПК України всебічно, повно, об`єктивно дослідив наявні у справі докази, правильно встановив фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, надав мотивовану оцінку кожного юридично важливого аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, правильно встановив зміст спірних правовідносин та застосував норми права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що повернення дитини у сім`ю у даному випадку відповідає найкращим інтересам дитини.

Доводи скарги цього висновку не спростували.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції з передбачених ст. 375 ЦПК України підстав залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене судове рішення без змін.

В контексті правил ст. 141 ЦПК України відсутні підстави для перерозподілу судових витрат.

Керуючись 268, 367, 368, п. 1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 388,389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив:

Апеляційну скаргу Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Мереф`янської міської ради- залишити без задоволення.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 вересня 2019 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді П.В.Кісь.

О.М.Хорошевський.