Справа № 482/591/19
Номер провадження 2/482/371/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 листопада 2019 року м. Нова Одеса
Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Баранкевич В.О., за участю секретаря судових засідань Андрусенко В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності в порядку спадкування,-
Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Біленський А.Г., звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності в порядку спадкування.
В своїх вимогах позивач посилається на те, що за життя його мати ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного та зареєстрованого на Універсальній товарній біржі «Віконт-Т» за № 2-154 від 01.11.1999 року, купила у ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці, призначеній для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,17 га.
Правочин обома сторонами повністю виконаний, відповідач звільнив будинок, знявся з реєстрації за вказаною адресою та за життя ОСОБА_3 передав ключі від будинку, техпаспорт на будинок, державний акт про право власності на земельну ділянку.
Жодних заперечень, чи зауважень ніхто із сторін по даному правочину не заявляв.
З моменту купівлі матір`ю позивача даного домоволодіння, вона, а в подальшому, і позивач, використовує його для постійного проживання, регулярно оплачує комунальні платежі та утримує в належному санітарно - технічному стані.
ІНФОРМАЦІЯ_1 . 2012 року мати позивача ОСОБА_4 померла.
Після її смерті, позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після її смерті, частково реалізувавши свої спадкові права.
Однак, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний житловий будинок і земельну ділянку з підстав того, що вищевказаний біржовий договір купівлі-продажу є нікчемним у зв`язку з тим, що суперечить чинному законодавству через порушення форми договору.
За життя, мати позивача неодноразово намагалася домовитись з відповідачем посвідчити вказаний договір нотаріально, однак останній відмовлявся на вчинення вказаної дії, посилаючись на те, що виконав залежні від нього дії по відчуженню будинку.
Посилаючись на вищевикладене та на те, що він є єдиним спадкоємцем після смерті матері і прийняв спадщину після її смерті, позивач просить визнати вищевказаний договір купівлі-продажу дійсним та визнати за ним в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,17 га за цією ж адресою.
Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив про задоволення позову та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України, про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзиву не подав.
У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст.. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позову, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих до суду доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
01.11.1999 року на універсальній товарній біржі «Віконт-Т» сторони уклали договір купівлі продажу за № 2-154, за яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купила житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 0,17 га та складається з: житлового будинку, позначеного на плані літерою А1, житловою площею 33,0 кв.м., сараю Б1, підвалу 1, огорожі 2-3, розташований за адресою: АДРЕСА_1 за 1700,00 грн. (відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (діючої на момент реєстрації договору) і зареєстрований в органах БТІ 20.11.1999 року.
Предмет договору купівлі-продажу належав продавцю ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Гур`ївською сільскою радою народних депутатів Новоодеського району Миколаївської області.
Після укладення договору, ОСОБА_3 володіла та користувалася вказаним об`єктом нерухомості, утримувала його, проводила ремонт.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .
За матеріалами спадкової справи № 209/2012 до майна померлої ОСОБА_3 , позивач, який є його сином, своєчасно звернувся до нотаріального органу для прийняття спадщини після смерті матері, що підтверджено його заявою, наявною в спадковій справі.
Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 18.01.2019 р., позивач після смерті матері частково реалізував свої спадкові права, успадкувавши після її смерті земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, одна з яких площею 7,9923 га, друга площею 0, 3468 га, а третя площею 0,7578 га, які розташовані на території Гур`ївської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.
Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3 відсутні.
За правилами ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом
Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Згідно ст.ст. 1223, 1245 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу, на загальних підставах.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК).
Відповідно до ст.. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За правилами ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, подав заяву про прийняття спадщини.
Згідно до ч.2 ст. 47 ЦК України ( в редакції 1963 року) та ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Відповідно до ст.655 ЦК України, обов`язки покупця виконано в повному обсязі, що підтверджується договором купівлі-продажу № 2-154, зареєстрованим універсальною товарною біржею «Віконт-Т» 01.11.1999 року.
Відповідно до ст.. 238 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особо, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
В відповідності до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу, укладеного 01.11.1999 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на універсальній товарній біржі «Віконт - Т» за № 2-154.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:
1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення;
2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Згідно ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю гарантується Конституцією України.
Право власності на земельну ділянку набувається і здійснюється відповідно до закону.
Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 № 142, земельна ділянка площею 0,17 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, належить ОСОБА_2 .
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.
Відповідно до положень ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Аналіз змісту ст. 120 ЗК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Вказана стаття закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому, при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст. 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість.
Вищевказана позиція також висловлена в постановах Верховного Суду України від 12.10.2016р. у справах за № 6-2225цс16 та № 6-2099цс16.
Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем і прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , то позов в частині визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку також обґрунтований та підлягає задоволенню.
Відповідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір, сплачений ним за подачу позову до суду в сумі 768 грн. 40 коп.
Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельної ділянки, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 01 листопада 1999 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на Універсальній Товарній Біржі «Віконт-Т» та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-154 від 01.11.1999 року.
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , у порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, загальною площею 0,17 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП не відомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 на користьОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в розмірі 768,40 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Головуючий: