КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Мараєвої Н.Є.

Суддів: Заришняк Г.М., Желепи О.В.

При секретарі: Гаврюшенко К.О.

розглянули у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_1

на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року

у справі за за заявою представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації

про позбавлення батьківських прав

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовомОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Заборонено ОСОБА_1 вчиняти дії направлені на особисті зустрічі та будь-яке спілкування з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та заборонено побачення до набрання законної сили рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року про забезпечення позову, посилаючись на незаконність даної ухвали, зокрема, на те, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми цивільного процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Деснянського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

27 липня 2019 року представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просила суд забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії, направлені на особисті зустрічі та будь-яке спілкування з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та заборонити побачення до набрання законної сили рішенням суду у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей органу опіки та піклування Оболонської в м. Києві районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав.

Посилалася на те, що відповідачка не займається вихованням дитини, поводить себе не належно, що за дитиною здійснює нагляд няня та позивач, що відповідачка вчиняє розпусні дії стосовно дитини.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можливо з огляду на наступне.

Так, обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала з матір`ю ОСОБА_1 за адресою місця проживання.

26 листопада 2018 року ОСОБА_1 було подано до Подільського районного суду м. Києва заяву про визначення місця проживання дочки з нею, у справі відкрито провадження та проводиться розгляд справи.

25 квітня 2019 року ОСОБА_2 подав до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав, яку направлено за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва.

Також зазначав, що 25 червня 2019 року ОСОБА_2 забрав дочку для того, що б провести з нею час та не повернув до місця її постійного проживання, на телефонні дзвінки не відповідав, у зв`язку з чим за даним фактом ОСОБА_1 викликала поліцію.

Крім того, ОСОБА_1 не має змоги побачитись з дочкою через переховування її батьком ОСОБА_3 .

Тому, представник апелянта вважає, що постановлюючи ухвалу про забезпечення позову, судом були порушені норми процесуального права, а висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, визначений судом спосіб забезпечення позову не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Статтею 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

З огляду на викладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню.

За таких обставин, ухвалу суду про задоволення заяви про забезпечення позову не можна вважати законною і обґрунтованою, тому, вона підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 268, 352, 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2019 року - скасувати і постановити нову, якою в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 - відмовити.

Постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: