Провадження № 2-о/234/2217/19
Рішення

іменем України

27 листопада 2019 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі судді Ткачової С.М., за участю секретаря Аксеніної В.М.,

№ 234/10172/19, номер провадження № 2-о/234/2217/19

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області

про встановлення факту смерті

учасники справи:

заявник: не з`явився

заінтересована особа: представник не з`явився

1. Стислий виклад позиції заявника:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк померла мати ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки про причини смерті та свідоцтвом про смерть. Звернувся із заявою щодо державної реєстрації смерті матері та отримав відмову. Просить встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Донецьк.

2. Заяви (клопотання ) учасників справи.

Заявником надано заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримує, просить заяву задовольнити.

Від заінтересованої особи заяв, клопотань не надійшло.

3. Процесуальні дії у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З копії довідки від 27.11.2019 № 1426- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З копії свідоцтва про народження НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 є сином померлої ОСОБА_2 .

Факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджується належним чином завіреною копією лікарського свідоцтва про смерть № 271 від 29.06.2019 року, видане КП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3 м. Донецька".

Як вбачається з відмови у проведенні державної реєстрації смерті № 16.13-115/1-4236/4 від 27.11.2019 року в державній реєстрації смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 було відмовлено, натомість роз`яснено, що для зазначеної реєстрації необхідно надати лікарське свідоцтво про смерть встановленого Міністерства охорони здоров`я України зразка, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Таким чином, факт смерті ОСОБА_2 підтверджується наданими суду доказами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вищевказані документи є недійсними і не створюють правових наслідків.

Відповідно до роз`яснень п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року щодо застосування частини першої статті 317 ЦПК України, вирішуючи питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справу порядку статті 317 ЦПК України.

5. Позиція суду.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті необхідно задовольнити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 293, 317, 319 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Краматорський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту смерті,- задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Донецьк, громадянки України, місце реєстрації: АДРЕСА_3 , визнавши дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в Калінінському районі м. Донецьк, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення ухвалене в нарадчій кімнаті, надруковано в одному екземплярі.

Суддя Краматорського міського суду С. М. Ткачова