КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2019 р. у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, заінтересована особа: ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В :

В травні 2019 року ОСОБА_2 звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно її колишнього чоловіка ОСОБА_1 .

В обґрунтування поданої заяви зазначала, що з 2007 року по 2012 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 . Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказувала, що вона разом із сином проживає у Словацькій Республіці, де має іншу сім`ю. У серпні 2015 року сторони уклали нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини із заявницею, тоді ж ОСОБА_1 надав нотаріально посвідчену згоду на тимчасове проживання дитини у Словацькій Республіці.

З моменту припинення шлюбу і до цього часу з боку заінтересованої особи по відношенню до заявника, її рідних та близьких, зокрема батька, теперішнього чоловіка та сина ОСОБА_4 , не припиняються дії, які мають характер домашнього насильства. У переписці, яку ОСОБА_1 веде по телефону із заявником з приводу організаційних побачень з сином, він вдається до відкритих погроз, образ, приниження честі та гідності, застосовує нецензурну лайку, називає непристойними словами заявника, її родичів, вживає лексику, недопустиму у нормальному людському спілкуванні. Він займається вимаганням коштів, примушуванням до зменшення розміру аліментів на дитину, встановленних рішенням суду, шантажує тим, що не дасть дозвіл на зворотній виїзд дитини до Словаччини, погрожує розправою, завданням шкоди здоров`ю, вбивством, надсилає прокльони, вдається до тиску з посиланням на судову, поліцейську та бандитську розправу щодо заявника та її чоловіка.

Такі вислови, влючаючи нецензурну лексику, погрози, приниження честі та гідності заявника як матері дитини, заінтересована особа надсилає також на особистий телефон сина, якому ще не виповнилось 10 років. Такі дії ОСОБА_1 калічать психіку дитини, впливають на її розвиток і виховання, на ставлення до матері та сім`ї, створюють негативний приклад поведінки. Образлива та принизлива переписка триває днями: починається з самого ранку та закінчується пізно вночі.

Посилаючись на те, що на данний час заявник народила другу дитину, якій півтора року, заінтересована особа знає про це і своїми словами та погрозами розправи свідомо завдає заявниці болю та страждань. Окрім того, погрози та інші висловлювання ОСОБА_1 створюють реальну небезпеку для неї та її рідних. Просила задовольнити її заяву та видати обмежувальний припис терміново на 6 місяців, яким заборонити ОСОБА_1 вести листування й телефонні переговори, та у будь-якій спосіб спілкуватися або контактувати через інші засоби зв`язку з нею та постраждалою дитиною ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб та зобов`язати заінтересовану особу пройти відповідну програму для кривдників на строк до 12 місяців.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2019 року позов задоволено частково.

Видано обмежувальний припис відносино ОСОБА_1 . Встановлено наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 терміном на 6 місяців:

заборонено вести листування, телефонні переговори та у будь-якій спосіб спілкуватись або контактувати через інші засоби зв`язку з ОСОБА_2 та постраждалою дитиною ОСОБА_6 особисто і через третіх осіб.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Представник ОСОБА_2 проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості вимог ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що з 2007 року по 2012 рік ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 28.03.2012р. шлюб сторін розірвано та з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ј частини його доходів.

31 липня 2015 року ОСОБА_2 зареєструвала шлюб з ОСОБА_7

10 серпня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір, яким сторони визначили місце проживання дитини з матір`ю та узгодили участь батька у вихованні дитини.

11 серпня 2015 року ОСОБА_1 надав нотаріально посвідчену згоду на тимчасове, з метою возз`єднання сім`ї, проживання дитини на території Словацької Республіки, тобто на даний час заявниця разом з чоловіком ОСОБА_7 , сином ОСОБА_5 та дитиною, народженою у другому шлюбі, проживає у Словацькій Республіці.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 мешкає у м.Києві, у 2016 р. він теж вступив у новий шлюб, у якому народилося двоє синів.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь;

психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

У пункті 9 частини першої статті 1 вказаного Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання серед яких - колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч. 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Судом встановлено, що з моменту припинення шлюбу сторін по даний час ОСОБА_1 вчиняє дії, які мають характер домашнього насильства. У переписці, яку ОСОБА_1 тривалий час та систематично веде по телефону із заявником з приводу організації побачень з сином, він висловлює погрози розправи, в тому числі фізичної, ображає та принижує заявника і її близьких, застосовує нецензурну та іншу неприйнятну лексику.

Ця обставина підтверджується наданими заявником скрін-шотами повідомлень ОСОБА_1 , які суд першої інстанції обґрунтовано визнав належними і допустимими доказами й правильно поклав в обґрунтування рішення.

Доказів, які б спростовували вказані обставини, заінтересованою особою не надано.

Із зазначених доказів вбачається, що сварки, сутички та конфлікти між учасниками справи мають тривалий характер, такі конфлікти мають ознаки психологічного (образи, погрози, висловлювання нецензурними словами, залякування, тощо) тиску, і є такими, що порушують психологічну недоторканість людини.

Роздруківки, надані ОСОБА_2 , містять текст повідомлень кривдника, прив`язаний до певної дати та конкретного часу доби. Вказані повідомлення надсилалися самій заявниці, спільній дитині та батьку заявниці ОСОБА_8 протягом дня і, нерідко, протягом усієї ночі. Характер повідомлень є образливим, з нецензурною лексикою, погрозами життю та здоров`ю заявниці та членам її сім`ї, які як видно із доводів заяви, реально сприймаються заявником.

Зокрема, висловлювання кривдника ( «кислота в лицо»; «таким, как ти место в придорожной яме с отбитой головой»; окремо у повідомленнях дитині - «ети ублюдки за все ответят, подонки, подонков я уничтожу »; «Я могу позвонить своим друзьям в Братиславе и ОСОБА_10 прямо в Словакии сделают инвалидом»)містять прямі погрози, направлені на позбавлення здоров`я та життя, а для дитини створюють негативний приклад непристойної поведінки.

Наведені вище докази свідчать про серйозність сприйняття ОСОБА_2 фактів домашнього насильства; її переживання з приводу можливості їх повторень та бажання заявниці попередити зазначені дії ОСОБА_1 й захистити від них себе, дитину та своїх рідних.

При цьому колегія суддів зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом.

Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, наданим доказам дав належну правову оцінку та й прийшов до правильного висновку про необхідність часткового задоволення заяви ОСОБА_2 , видавши обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 та встановивши заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 терміном на 6 місяців у вигляді заборони вести листування, телефонні переговори та у будь-якій спосіб спілкуватись або контактувати через інші засоби зв`язку з ОСОБА_2 та постраждалою дитиною ОСОБА_6 особисто і через третіх осіб.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Посилання в апеляційній скарги про порушення судом першої інстанції правил територіальної підсудності не заслуговують на увагу.

Частиною 1 ст. 350-1 ЦПК України визначено, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.

З позовної заяви вбачається, що місцем реєстрації заявниці ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дарницького району м. Києва, а тому відсутні підстави для скасування рішення суду у відповідності до вимог ч.1 ст. 378 ЦПК України.

За правилами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Посилання в апеляційній скарзі на недоведення заявницею фактів образ, погроз, принижень, переслідування, залякування, застосування фізичного насильства саме з боку ОСОБА_1 , а надані на підтвердження факту вчинення домашнього насильства такі докази як скріншоти з телефону та планшету, роздруківки з Вайбер не є належними та допустими доказами, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки апелянтом вказані докази у встановленому законом порядку не спростовані.

Крім того, в рішенні суду було зазначено, що судом першої інстанції в судовому засіданні було оглянуто смартфон ОСОБА_1 , й суд переконався, що його додаток Viberдійсно містить повідомлення, зміст яких повністю відповідає змісту повідомлень, роздруківка яких долучена до заяви.

Закон України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» не зобов`язує суд визначати причини та мотиви домашнього насильства, а лише зобов`язує встановити факт насильства у певній формі та вжити зазначених Законом заходів, тому доводи апеляційної скарги стосовно наявності спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, сплаті аліментів, визначенні місця проживання дітей, не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують й не впливають на правильність постановленого рішення суду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 03 липня 2019 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлений 18 листопада 2019 року

Головуючий:

Судді: