Справа № 1519/2-89/11
Провадження № 6/521/530/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2019 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі

головуючого судді Роїка Д.Я.

при секретарі Коноваловій К.О.

представника позивача - Чебан С.В.

приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва Андрія Олександровича про встановлення порядку виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року по справі № 1519/2-89/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми, отриманої по нікчемному договору купівлі-продажу та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ :

30.10.2019 року Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Цинєв Андрій Олександрович звернувся до суду з заявою у якій просив встановити порядок виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року по справі № 1519/2-89/11, шляхом надання дозволу на реалізацію( продаж) на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на підставі договору дарування, р.3-746, від 03 березня 2004 року.

Заяву обґрунтовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. знаходиться виконавче провадження ВП 59376625 з примусового виконання виконавчого листа № 1519/2-89/11, який видано 18.01.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 350 000 грн. та три процента річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 60583грн. 56 коп.

18.06.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та 19.06.2019 було надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною у виконавчому документі. Постанова про відкриття виконавчого провадження, надіслана боржнику, була повернута приватному виконавцю у зв`язку із закінченням строку зберігання.

Приватним виконавцем, з метою реального виконання вимог виконавчого документу, було винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника та про накладення арешту на майно боржника ВП 59376625 від 18.06.2019 року.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника. Відповідно до отриманих відомостей боржник пенсію не отримує, за боржником відсутні відкриті розрахункові рахунки в банках, рухоме майно яке належить боржнику на праві власності не виявлено. Згідно інформації щодо джерел отримання доходу боржником, ОСОБА_2 отримує заробітну плату у ФОП ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки №170814794 від 18.06.2019 року), ОСОБА_2 належить на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , що також підтверджується договором дарування р.3-746 від 03.03.2004 року, завіреним Сьомою Одеською нотаріальною конторою.

На дану квартиру приватним виконавцем накладено арешт, про що винесено відповідну постанову від 18.06.2019 року.

Також, боржнику належить Ѕ квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі продажу №1095 від 22.07.1999 р, завіреного приватним нотаріусом ОМЮО Кравченко А.А.

В ході проведення виконавчих дій щодо вищевказаних квартир 26.07.2018 року за участю боржника проведено їх опис та арешт.

Згідно з довідкою №1654 КП «ЖКС «Черьомушки» від 05.08.2019 року та довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 13.07.2019 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована неповнолітня особа, а саме: онука боржниці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою ЖБК «Жовтневий-11» від 01.08.2019 року та довідок Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 04.07.2019 року та від 13.07.2019 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 зареєстрована неповнолітня особа, а саме: онука боржниці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.08.2019 року за вих. №2139/01-20, приватному виконавцю було відмовлено у наданні дозволу щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_4 посилаючись при цьому на ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року на ч.3. ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей».

За інформацією відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в одеській області Расходчикова ОСОБА_6 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Приватний виконавець в судовому засіданні заяву підтримав.

Представник позивача ОСОБА_1 -адвокат Чебан С.В. в судовому засіданні заяву підтримала, надала суду відповідь на відзив.

Відповідач в судове засідання не з`явився була повідомлена належним чином. В матеріалах справи наявний відзив ОСОБА_2 від 05.11.2019 року.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до висновку, що заява про встановлення порядку виконання рішення суду задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Суд встановив, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 350 000 (триста п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 1 700 ( одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок та витрати, пов`язані з інформаційно-технічним забезпеченням розгляду справи у розмірі 252 ( двісті п`ятдесят дві) гривні 00 копійок.

Рішенням Апеляційного суду від 26 грудня 2012 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилено. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 19 червня 2012 року скасовано. Ухвалено по справі нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 350 000 грн. та три процента річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 60 583 грн. 56 коп.

13.01.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист №1519/5-89/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 350 000 грн., та три процента річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 60583 грн. 56 коп., який перебував на виконанні у Першому Малиновському відділу ДВС Одеського міського управління юстиції.

06.08.2013 року державний виконавець Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням, в якому просив встановити порядок та спосіб виконання виконавчого листа № 1519/2-89/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси, 18.01.2013 року, а саме звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_2 . При цьому посилався на те, що за останньою зареєстроване нерухоме майно : квартира АДРЕСА_1 та Ѕ частина квартири АДРЕСА_3 . Згідно довідки-форми №1 ЖБК «Жовтневий-11» у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 зареєстрована неповнолітня донька боржниці - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Листом Служби у справах дітей Одеської міської ради своїм було відмовлено в реалізації вказаної квартири з посиланнями на недоцільність та можливе порушення житлових та майнових прав дитини.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.11.2013 року у задоволенні зазначеного подання державного виконавця було відмовлено. Ухвала набрала законної сили 19.11.2013 року.

10.01.2014 року Державний виконавець Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції повторно звернувся до суду з поданням, в якому просить встановити порядок та спосіб виконання виконавчого листа № 1519/2-89/11 виданого Малиновським районним судом м. Одеси 18.01.2013 року , а саме звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 . Підставами вказаного подання були аналогічні обставини, що вказані в поданні від 06.08.2013 року.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року вищевказане подання головного державного виконавця Першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Жердецького Д.В. було задоволено.

Таким чином, державний виконавець попри наявність чинної ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 11.11.2013 року, якою вже було розглянуто питання встановлення порядку та способу виконання рішення суду, звернувся до суду з тотожним поданням.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.01.2014 року було скасовано, та справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

27.11.2014 року ухвалою Малиновського районного суду Подання державного виконавця першого Малиновського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції від 10.01.2014 року було визнано незаконним, та не було задоволено. Зазначена ухвала суду набрала законної сили 03.12.2014 року.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Цинєва А.О. знаходиться виконавче провадження ВП 59376625 з примусового виконання виконавчого листа № 1519/2-89/11, який видано 18.01.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 350 000 грн., та три процента річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 60 583 грн. 56 коп.

Боржником у вказаному виконавчому провадженні є ОСОБА_2 .

18.06.2019 року приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, боржника попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

18.06.2019 року приватним виконавцем було винесено постанови про звернення стягнення на майно боржника у межах суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця , витрат виконавчого провадження, штрафів 453141,92 грн та про накладення арешту на майно боржника ВП № 59376625 в межах вищезазначеної суми.

Одночасно з відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою встановлення майнового стану боржника.

Згідно довідки ПФУ боржник пенсію не отримує. Згідно довідки ДФС за боржником відсутні відкриті розрахункові рахунки в банках та відсутні джерела отримання доходу. Відповідно до інших відповідей з реєструючих установ, рухомого майна яке належить боржнику на праві власності не виявлено, що підтверджується довідками Державного агентства рибного господарства, Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області, Регіонального сервісного центру в Одеській області, Головного управління Держпраці в Одеській області.

Згідно інформації щодо джерел отримання доходу боржником, ОСОБА_2 отримує заробітну плату у ФОП ОСОБА_3 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки №170814794 від 18.06.2019 року), ОСОБА_2 належить на праві власності нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , що також підтверджується договором дарування р.3-746 від 03.03.2004 року, завіреним Сьомою Одеською нотаріальною конторою. Також, боржнику належить Ѕ квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується договором купівлі продажу №1095 від 22.07.1999 р, завіреного приватним нотаріусом ОМЮО Кравченко А.А.

26.07.2019 року приватним виконавцем Цинєвим А.О., за участі боржника, проведено опис та арешт майна боржника, відносно вказаних квартир, про що винесено відповідні постанови.

За інформацією відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою №1654 КП «ЖКС «Черьомушки» від 05.08.2019 року та довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 13.07.2019 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрована неповнолітня особа, а саме: онука боржниці ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з довідкою ЖБК «Жовтневий-11» від 01.08.2019 року та довідок Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 04.07.2019 року та від 13.07.2019 року, у квартирі за адресою: АДРЕСА_4 зареєстрована неповнолітня особа, а саме: онука боржниці ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до листа Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 14.08.2019 року за вих. №2139/01-20, приватному виконавцю було відмовлено у наданні дозволу щодо звернення стягнення на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_4 посилаючись при цьому на ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року на ч.3. ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей».

Відповідно до ч.3. ст. 33 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» мають право звернутись до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Згідно ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

В своїй заяві приватний виконавець не посилається на встановлені законом випадки, а лише зазначає обставини, які відповідно до ч.3 ст. 435 ЦПК України дають право суду встановити чи змінити спосіб або порядок виконання рішення. Суд вважає за вказаних обставин виконавець не обґрунтував своє право на звернення до суду з даною заявою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII)-

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено в ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Приватний виконавець здійснює примусове виконання, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором (п. 1 ч. 1 , ч. 3, ч. 5 ст. 3 Закону № 1404-VIII) .

Відповідно до ч.1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюються у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Законом лише передбачено право виконавця на звернення стягнення на майно боржника, в свою чергу порядок реалізації такого майна визначається п. 28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 ( у редакції наказу від 29.09.2016 року № 2832/5).

Згідно п.28 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішення, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (Пункт 28 розділу VIII із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства юстиції № 855/5 від 21.03.2018, чинний з 27.03.2018 року) У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону.

Вищезазначені норми чинного законодавства, не надають право суду в стадії виконання рішення суду про стягнення боргу на підставі своєї ухвали замінювати (підміняти) дозвіл органу опіки та піклування на продаж житла в якому зареєстрована дитина, оскільки питання щодо порушення прав особи на користування житлом носять ознаки спору. Посилання виконавця на положення п.3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р № 2831/5 є безпідставними та передвчасними. Так, відповідно до п.3. розділу ІІ вказаного порядку, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти копія дозволу органів опуки та піклування або відповідне рішення суду. Однак рішення суду не може замінювати дозвіл органу опіки та піклування, якщо органом опіки та піклування було відмовлено у наданні такого дозволу. Ухвала про встановлення порядку виконання рішення не може вважатися відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Щодо реєстрації неповнолітньої дитини за вищезазначеною адресою, то ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» встановлено, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Органи опіки і піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей відповідно до закону. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону.

Отже, ця норма встановлює необхідність отримання попереднього дозволу органів опіки та піклування для здійснення будь-яких угод з нерухомим майном, право власності на яке або право користування яким мають діти.

Таким чином, законодавством закріплено виключно лише за органами опіки та піклування і службами у справах дітей право на надання дозволів на вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, яким володіє чи користується дитина.

Системне тлумачення положень ст. 435 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Отже, встановлення або зміна способу і порядку виконання рішення суду це визначена законом послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем.

Спосіб виконання рішення суду визначається на підставі ст. 16 ЦПК України. При вирішенні питання про встановлення способу виконання рішення суду суд має з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення суду. При цьому у будь-якому випадку при встановленні або зміні способу і порядку виконання рішення суду суд не може змінювати останнє по суті.

Відтак, зміною способу та порядку виконання судового рішення є прийняття судом нових заходів з метою реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. При цьому, суд може змінити порядок і спосіб виконання судового рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Підставою для встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, лише за наявності обставин та в порядку, передбаченому вищевказаними нормами, сторони виконавчого провадження, а також державний виконавець за заявою сторони виконавчого провадження або з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду із заявою про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Заміна способу виконання судового рішення не повинна включати дослідження фактів, які входять в новий предмет дослідження, зокрема, встановлювати вартість цього товару, тощо.

Інститут зміни способу виконання судового рішення є інститутом процесуального права та його застосування не може змінювати матеріально-правові відносини між сторонами.

У разі задоволення заяви про зміну способу або встановлення способу виконання судового рішення зі стягнення заборгованості на звернення стягнення на майно, суд фактично змінить рішення суду по суті та змінить спосіб захисту, передбачений ст. 16 ЦК України, що є неприпустимим.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що подання приватного виконавця про встановлення порядку виконання рішення шляхом надання дозволу на реалізацію (продаж) на прилюдних торгах нерухомого майна, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-261, 353, 435 ЦПК України, ст.ст. 10, 11, 18, 36, 48 Закону України «Про виконавче провадження»,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного виконавця виконавчого округу Одеської області

Цинєва Андрія Олександровича про встановлення порядку виконання рішення Апеляційного суду Одеської області від 26 грудня 2012 року по справі № 1519/2-89/11, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суму у розмірі 350 000грн., отриманої по нікчемному договору купівлі-продажу, з урахуванням індексу інфляції, 3 процентів річних та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18 листопада 2019 року.

Суддя Роїк Д.Я. 12.11.19