Провадження № 2/127/5608/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2019 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Крижанівського В.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позов мотивований тим, що ОСОБА_3 на підставі договору дарування належить 11/100 частин житлового будинку за адресою: м. Вінниця, вул. Богомольця, 69.

Право власності на будинок підтверджується договором дарування від 31.01.1984 року.

ОСОБА_2 є дочкою позивача та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.05.1983 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з 2007 року по теперішній час.

Відповідно до акту від 17.12.2018 року, затвердженого головою квартального комітету «Царина» встановлено, що власником будинку №69 по вул. Богомольця в м. Вінниці є ОСОБА_1

Згідно з домовою книгою за адресою : м. Вінниця, вул. Богомольця, №69 зареєстрована ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка не проживає за цією адресою з 2007 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки.

Майна та особистих речей відповідача в будинку №69 по вул. Богомольця в м. Вінниці не має.

Звернення ОСОБА_1 до суду з позовною заявою про втрату ОСОБА_2 права користування житловим приміщенням є однією із форм захисту власником своїх прав.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач подала клопотання про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши письмові докази в справі та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_3 на підставі договору дарування належить 11/100 частин житлового будинку за адресою: м. Вінниця, вул. Богомольця, 69.

Право власності на будинок підтверджується договором дарування від 31.01.1984 року.

ОСОБА_2 є дочкою позивача та зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 06.05.1983 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з 2007 року по теперішній час.

Відповідно до акту від 17.12.2018 року, затвердженого головою квартального комітету «Царина», встановлено, що власником будинку №69 по вул. Богомольця в м. Вінниці є ОСОБА_1

Згідно з домовою книгою за адресою : м. Вінниця, вул. Богомольця, №69 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована, але не проживає з 2007 року, оскільки виїхала на постійне місце проживання до Сполучених Штатів Америки.

Майна та особистих речей відповідача в будинку №69 по вул. Богомольця в м. Вінниці не має.

Положеннями ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава гарантує не лише свободу його придбання, але й можливість користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року у справі №6-57цс11, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник, згідно вимог ст.ст. 16, 319,321,391 ЦК України має право вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю, в тому числі, і шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Враховуючи те, що факт непроживання відповідача за місцем реєстрації понад один рік встановлений, а визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням має для позивача юридичне значення, суд вважає позовні вимоги позивача щодо визнання відповідача такою, що втратила право користування жилим приміщенням, доведеним.

Згідно з положеннями ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є достатньою підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку за місцем проживання.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 317, 321, 346, 391, 405 ч. 2 ЦК України, ст.ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком, розташованим за адресою: м. Вінниця, вул. Богомольця, буд. 69.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.01.2019 р.

Суддя