Справа №: 2-509/2007 Провадження № 6/486/25/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 серпня 2019 року Южноукраїнського міського суду Миколаївської області

в складі: головуючого судді Франчук О.Д.

при секретарі Кучмар В.С.,

за участю представника боржника ОСОБА_1 , державного виконавця Черненко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В

19 серпня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеною заявою.

Заяву мотивував тим, що 07 серпня 2019 року йому було відмовлено у перетині кордону в пункті пропуску Нові Яриловичі Чернігівської області, в зв`язку з тим, що Южноукраїнським міським відділом ДВС ГТУЮ в Миколаївській області було винесено постанову Про тимчасову заборону виїзду за кордон відносно нього. Зазначив, що про наявність про наявність відкритих відносно нього виконавчих проваджень не знав. Жодних документів з цього приводу він не отримував. Він тривалий час працює за кордоном та винесена постанова фактично позбавляє його права на працю та відповідно, заробіток, за відсутності якого він не може утримувати сім`ю. Просив скасувати постанову винесену Южноукраїнським головним територіальним управлінням юстиції ДВС в Миколаївській області про його тимчасову заборону виїзду за кордон.

В судовому засіданні представник боржника заяву підтримала

Державний виконавець зазначила, що в зв`язку з тим, що постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена за місцем мешкання ОСОБА_2 та оскільки за останнім рахується борг за чотири місяці по сплаті аліментів, було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду його за межі України. Просила відмовити в задоволенні заяви.

Суд заслухавши представника боржника, державного виконавця, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи 2-509/07, прийшов до наступного висновку.

Згідно постанови ВП 54889402 від 25.05.2018 року та постанови 6 від 10.04.2019 року ОСОБА_2 було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України.

07 серпня 2019 року ОСОБА_2 відмовлено у перетині державного кордону на виїзд з України.

Згідно вимог статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Хлюстов проти Росії" від 11 липня 2013 р. (скарга № 28975/05), яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 р., також зазначено, що співмірність обмежень у праві виїзду з країни у зв`язку з несплатою боргу виправдано лише остільки, оскільки це сприяє переслідуваної меті забезпечення повернення боргу.

Застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ в Україні як джерела права врегульовано главою 4 та статтями 18 18 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477 Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов`язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Відповідно до статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

За змістом п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження виконавець може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконаних зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється примусове виконання.

Як зазначила представник боржника в судовому засіданні, ОСОБА_2 не було відомо про відкриття виконавчого провадження, відносно нього. Зазначене також підтверджується наявним в матеріалах справи листом Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 02 серпня 2019 року, відповідно до якого клопотань будь-яких органів про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 станом на 05 серпня 2019 року до суду не надходило та не розглядалось.

Згідно пояснень державного виконавця в судовому засіданні, постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана без повідомлення про вручення поштового відправлення.

Таким чином в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що ОСОБА_2 не було відомо, про наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження, а тому будь -якого свідомого ухилення від своєчасного та повного виконання судового рішення останній не мав.

А тому заява ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 260, 261, 441 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задовольнити.

Скасувати постанову ВП № 54889402 державного виконавця Южноукраїнського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Куницької Тетяни Олександрівни про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України від 25 травня 2018 року та постанову 6 від 10.04.2019 у виконавчому провадженні 1 від 12.10.2017 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. Д. Франчук