Номер провадження: 22-ц/813/395/19
Номер справи місцевого суду: 520/1396/18
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

за участю секретарів судового засідання: Віцько А.І., Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» - адвоката Гнєзділової Наталі Володимирівни на рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Датур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» про стягнення збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Датур», Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» про стягнення збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування позову позивачі зазначали, що у квітні 2017 року вони придбали в Туристичній компанії «Мэри Тревел» туристичну путівку до Туреччини, у період з 04.08.2017 року по 11.08.2017 року за 31 531 грн.

04 серпня 2017 року вони прибули до аеропорту м.Київ для реєстрації на рейс Київ-Далман ВАУ 4423, проте в реєстрації ОСОБА_1 було відмовлено, оскільки дія його паспорту закінчувалася менше ніж за 150 діб від дати виїзду з Туреччини.

Позивачі вважають винними в цьому відповідачів, зокрема ФОП ОСОБА_4 , яка займається діяльністю туристичної компанії «Мэри Тревел», ПП «Датур», ТОВ «Тревел Профешнл Груп», з якими було укладено договір про надання туристичних послуг.

Вказаними діями позивачам була завдана моральна шкода, яку вони оцінюють в 7000 гривень та яка виражається в тому, що про дану подорож позивачі мріяли багато часу та відповідно відкладали на неї грошові кошти. Позивачі зазначають, що працівники туристичної компанії повинні були перевірити всі документи перед оформленням путівки. Саме через халатність працівників турагенства, у позивачів зірвалася путівка, що призвело до сильного душевного хвилювання та стресу.

Крім того, у зв`язку з відмовою у реєстрації рейсу, позивачі вимушені були залишитися наніч в м.Києві в готелі Ірис.

У зв`язку з чим просять стягнути з відповідачів на їх користь 599 грн. за проживання в отелі Ірис м. Київ, 1010 грн. за білети на автобус в аеропорт Бориспіль, 99 грн.12 коп. за повернення білетів на автобус Гюнсел та 860 грн. за білети на повернення в Одесу, а також 31 531 грн за вартість путівки та 7000 моральної шкоди, що в загальному розмірі складає 41099, 12 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_1 32 541 грн. завданих збитків.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у якості компенсації моральну шкоду по 3500 грн. кожному.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» в дохід держави судовий збір у розмірі 1762 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» - адвокат Гнєзділова Наталя Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, заперечень на неї, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. З цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Частково задовольняючи позов, стягуючи з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» на користь ОСОБА_1 збитки у загальному розмірі 32 541 грн., яка складається з витрат по сплаті туристичного продукту 31531 грн. (9653+21878) та витрат на проїзд 03.08.2017 року автобусом Одеса-Бориспіль у сумі 1010 грн. (а.с.30-31), стягуючи на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_2 моральну шкоду по 3500 грн. на кожного та відмовляючи у решті заявлених вимог до ТОВ «Тревел Профешнл Груп», а також відмовляючи у вимогах до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Приватного підприємства «Датур», суд першої інстанції виходив з того, що:

- тур позивачів до республіки Туреччина є туристичним продуктом, який створений туристичним оператором - ТОВ «Тревел Профешнл Груп», яке маючи ліцензію створює, реалізує, надає та виконує туристичну послугу і у разі акцептування заявки Турагента та бронювання туристичних послуг - є особою відповідальною за сформований туристичний продукт;

- ТОВ «Тревел Профешнл Груп» у підтвердження погодження умов замовлення і оплати туру видано ваучер на ім`я позивачів незважаючи на те, що термін дії закордонного паспорту ОСОБА_6 на час вильоту з м.Києва становив менше, ніж 150 днів після повернення з території Туреччини, що стало причиною відмови у їх перевезенні, внаслідок чого обом позивачам було завдано збитки у вигляді оплаченої вартості туристичної подорожі та вартості квитків на автобус з м. Одеси до м. Києва, а також моральну шкоду, що полягала в сильних переживаннях, хвилюваннях та стресі.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим у справі обставинам і є вірним.

Судом встановлено, з матеріалів справи вбачається, що:

- ТОВ «Тревел Профешнл Груп» співпрацює з ПП «Датур» на підставі Агентського договору «Партнерська програма» про реалізацію послуг туристичного продукту, шляхом укладення цивільно-правових договорів зі споживачами туристичних послуг та передбачена можливість укладання субагентських договорів, що не заперечується сторонами;

- позивачі, які є подружжям, 27.04.2017р. звернулися до ФОП ОСОБА_7 з наміром замовити туристичну поїздку для себе в республіку Туреччина. Ними була підшукана програма тура до республіки Туреччина у м.Мармарис з 4 по 11.08.2017р. у готелі «Tropical Beach» з вильотом з м.Київ до м.Даламан Туреччина та ОСОБА_8 сплачено аванс 9653 грн., який було оформлено відповідачем ФОП Єрипаловою як прийнятий компанією «Мэри Тревел» (а.с.13). В подальшому ОСОБА_8 було сплачено остаточну суму туру 21878 грн., яка була прийнята ОСОБА_9 на рахунок компанії «Мэри Тревел» (а.с.13);

- ОСОБА_10 через електронний ключ (пароль), наданий їй раніше відповідачем ПП «Датур», без укладання письмового договору чи договору в електронній Формі, в системі online здійснила бронювання на сайті туроператора TOB « ІНФОРМАЦІЯ_1 Груп» і надіслала заявку на бронювання турпродукту №TR0 НОМЕР_1 , в якій містилась інформація про туристів-позивачів, про замовлений тур продукт, а саме: проживання для двох осіб, авіа переліт для двох осіб, трансфер;

- відомості про туристичний продукт були розміщені на сайті туроператора TOB "Тревел Профешнл Груп" і отримана від ФОП ОСОБА_3 заявка на бронювання турпродукту №TR04087004, яка в даному випадку є листом бронювання, була туроператором підтверджена, що в судовому засіданні не заперечувалося представником ТОВ «Тревел Профешнл Груп»;

- ФОП ОСОБА_3 отримані у повному обсязі за туристичну поїздку кошти були спрямовані на адресу ТОВ «Тревел Профешнл Груп», та отримані останнім через ТОВ «Нова Пошта», що підтвердив у судовому засіданні представник ТОВ «Тревел Профешнл Груп»;

- у підтвердження погодження умов замовлення і оплати туру ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на ім`я позивачів видано ваучер НОМЕР_2 (а. с. 27);

-04 серпня 2016 року позивачі прибули до аеропорту для здійснення подорожі, однак в аеропорту представник авіакомпанії «Bravo» не допустив позивача ОСОБА_11 до посадки на літак рейсом Київ-Даламан у зв`язку з тим, що термін дії його закордонного паспорта становив менше, ніж 150 днів після повернення з території Туреччини, внаслідок чого позивачі не відбули на відпочинок, який вони планували заздалегідь та були вимушені повернутися до місця проживання в м.Одесу.

Згідно з інформацією, яка розміщена на офіційному сайті ТОВ «Тревел Профешнл Груп» (TPG), вбачається в розділі «Агентствам» у підрозділі «Условия сторудничества для агентств» наведені умови для співробітництва серед яких зокрема міститься умова заповнити заяву про приєднання до агентського договору (для спрощеної системи, загальної системи оподаткування, З та 4 системи Єдиного податку) та до субагентського договору (для 1 та 2 -ї групи Єдиного податку).

Відповідно до відомостей, які розміщені на офіційному сайті туристичної компанії «Мэри Тревел» директором даної туристичної компанії, яка розташована в м. Одесі, по вул. Канатній 57 є ОСОБА_3 , яка зареєстрована в якості фізичної особи підприємця, перебуває на податковому обліку в Малиновській ДПІ Північного управління у м. Одесі ГУ ДФС в Одеській області і має код КВЕД 79.11. «Діяльність туристичних агентств» (основний), а також код КВЕД 79.90 «надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність».

Наведена інформація узгоджується з обставинами, які встановлені районним судом та з документами, які додані до справи.

Також, згідно з інформацією, яка розміщена на офіційному сайті ТОВ «Тревел Профешнл Груп» (TPG), вбачається, що крім заповнення заяви про приєднання до агентського договору (для спрощеної системи, загальної системи оподаткування, 3 та 4 системи Єдиного податку) та до субагентського договору (для 1 та 2 -ї групи Єдиного податку) передачі його Туроператору у підписаному вигляді, для початку співробітництва слід: ознайомитися з агентським договором та/або з субагентським договором Туроператора TOB «Тревел Профешнл Груп»; ознайомитися з Правилами користування системою он-лайн бронювання для агентського і субагентського договору; та представити: пакет документів: копію виписки/витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та суспільних формувань (видана не пізніше ніж за 1 календарний місяць); копію документа, що підтверджує взяття Турагентства на облік в якості платника податків; копія статуту (за наявності); копію документа, що підтверджує повноваження підписанта з боку Агентства (для фізичних осіб - громадянський паспорт, для юридичних осіб - протокол); копію банківської гарантії (розмір фінансового забезпечення складає суму еквівалентну не менш 2 000 євро), яка видана банком чи іншою кредитною організацією.

На протязі 3 робочих днів з моменту отримання Заяви і зазначених скан-копій документів, ОСОБА_12 висилає Турагенту/Субагенту індивідувальні логін і ОСОБА_13 для користування системою он-лайн бронювання/входу в Особистий кабінет.

Позивачі обґрунтовуючи заявлені вимоги зазначали, що грошові кошти за тур до Туреччини з 04.08. по 11.08. прийняті від ОСОБА_1 в офісі туристичної компанії «Мэри Тревел» по вул. Канатній 57 в м. АДРЕСА_1 , що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру б/н від 27.04.2017 року на суму 9 653 грн. та б/н від 05.07.2017 року на суму 21 878 грн., а всього на суму 31 531 грн. (т. 1 а. с. 12-13).

Відповідно до абзацу 7 п. 2.2.3. розділу 2.2 Агентського договору № А16/3101-5 від 31.10.2016 року (далі - Агентський договір), укладеного між ТОВ «Тревел Профешнл Груп» та ПП «Датур», копія якого надана ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на стадії апеляційного розгляду, Турагент несе самостійну відповідальність перед туристом за збитки, заподіяні останньому внаслідок укладення між туристом і Турагентом договору без акцептованої заявки. У такому випадку Турагент вважається таким, що діяв від свого імені.

Згідно з листом ТОВ «Тревел Профешнл Груп» (TPG) вих. № 2677 від 05.10.2017 року адресованого до ОСОБА_14 та ПП «Датур», ТОВ «Тревел ІНФОРМАЦІЯ_2 Груп» підтвердив, що співпрацює з ПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » на підставі Агентського договору, відповідно до положень якого туроператор акцептував заявку №TR04087004 і забронював туристичні послуги до Респубілки Туреччина, а також послуги авіаперевезення за напрямком Одеса-Даламан-Одеса (т.1 а. с. 19).

Таким чином, встановлені судом обставини, що ОСОБА_3 через електронний ключ (пароль), наданий їй раніше відповідачем ПП «Датур», без укладання письмового договору чи договору в електронній формі, в системі online здійснила бронювання на сайті туроператора ТОВ «Тревел ІНФОРМАЦІЯ_2 Груп» і надіслала заявку на бронювання турпродукту №TR04087004, в якій містилась інформація про туристів-позивачів, про замовлений тур продукт, а саме: проживання для двох осіб, авіа переліт для двох осіб, трансфер, не заперечувалися ані ФОП ОСОБА_3 , ані ПП «Датур» і, як вбачається з листа ТОВ «Тревел Профешнл Груп», були акцептовані останнім, як туроператором та на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 видано ваучер НОМЕР_2 на трансфер до Туреччини у період з 04.08.2017 року до 11.08.2017 року.

Відповідно до вимог статті 7 Закону Турецької Республіки "Про іноземців та міжнародний захист" в момент в`їзду до Туреччини паспорт громадянина України для виїзду за кордон повинен бути дійсним не менше 150 днів. Ця інформація розміщена на сайті Міністерства закордонних справ України https://mfa.gov.ua/ua/consular-affairs/travel-advice/128-tr та є загальнодоступною.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» послугою вважається діяльність виконавця послуг з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин, укладений між споживачем і виконавцем.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про туризм» учасниками відносин, що виникають при здійсненні туристичної діяльності, є юридичні та фізичні особи, які створюють туристичний продукт, надають туристичні послуги (перевезення, тимчасового розміщення, харчування, екскурсійного, курортного, спортивного, розважального та іншого обслуговування) чи здійснюють посередницьку діяльність із надання характерних та супутніх послуг, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства (туристи, екскурсанти, відвідувачі та інші), в інтересах яких здійснюється туристична діяльність.

Суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг.

Положеннями статті 20 Закону України «Про туризм» визначено, що туроператор або турагент вправі відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, підтверджених у встановленому порядку та заподіяних внаслідок розірвання договору, крім випадку, коли це відбулося з вини туриста.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про туризм» встановлено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов`язується надати послуги другій стороні (суб`єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб`єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов`язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами.

У статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, установлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним у повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом частин першої, другої, десятої статті 20, частини другої статті 30, частин першої та другої статті 32, частини першої статті 33 Закону України «Про туризм», частини четвертої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», статей 610 і 611, частини п`ятої статті 653, частини першої статті 901 ЦК України майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

У разі встановлення судом укладення із туроператором договору на туристичне обслуговування, зміни туроператором в односторонньому порядку істотних умов договору на туристичне обслуговування та невжиття ним необхідних заходів про попередження туриста щодо такої зміни відповідальність за порушення істотних умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор.

З огляду на зазначені положення законодавства та встановлені судом обставини, що ТОВ «Тревел Профешнл Груп», акцептувало заявку на бронювання турпродукту №TR04087004, в якій містилась інформація про туристів-позивачів, про замовлений тур продукт, а саме: проживання для двох осіб, авіа переліт для двох осіб, трансфер, та отримавши грошові кошти у розмірі 31 531 грн., видало на ім`я ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ваучер НОМЕР_2 на трансфер до Туреччини у період з 04.08.2017 року до 11.08.2017 року, що є підтвердженням укладення договору на надання туристичних послуг, правильним є висновок райсуду, що належним суб`єктом туристичної діяльності, який зобов`язаний повернути позивачу сплачені кошти, є ТОВ «Тревел Профешнл Груп».

Що стосується рішення суду про стягнення моральної шкоди, судова колегія виходить з такого.

За змістом пункту 4 частини першої статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначено у статті 23 ЦК України.

Спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених ЦК України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з положеннями частини першої статті 25 Закону України «Про туризм» туристи і екскурсанти мають право, зокрема, на відшкодування моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі по 3 500 грн. на користь кожного з позивачів, суд першої інстанції, виходив з того, що з виданням ТОВ «Тревел Профешнл Груп» на ім`я позивачів ваучеру НОМЕР_2 на подорож до Туреччини з проживанням у готелі у період з 04.08.2017 року до 11.08.2017 року, що є підтвердженням укладення договору, саме ТОВ «Тревел Профешнл Груп» є відповідальною особою за ненадання позивачам туристичних послуг, що призвело до їх сильних переживань, хвилювань та стресу від невиправдання їх законних очікувань.

Відомостей про те, що завдана позивачам моральна шкода була компенсована ТОВ «Тревел Профешнл Груп» добровільно грішми або в інший спосіб (наданням, за згодою сторін, додаткових туристичних послуг, тощо), матеріали справи не містять.

При цьому суд першої інстанції визначивши розмір моральної шкоди по 3500 грн. на користь кожного з позивачів, з урахуванням всіх встановлених у справі обставин, дотримався таким чином загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності.

Таким чином судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції по суті заявлених позивачами вимог.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення права апелянта на участь в судовому засіданні в тому числі в режимі відео конференції, що утруднило можливість спростування апелянтом заявленого у відношенні нього позову, не можуть бути взятими до уваги, оскільки апеляційний суд допустив ТОВ «Тревел Профешнл Груп» до апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, що забезпечує необхідність перевірки доводів, наведених апелянтом у поданій апеляційній скарзі і можливості доведення апелянтом своєї правової позиції та спростування заявлених проти нього вимог.

Доводи апеляційної скарги, що туристи не зверталися безпосередньо до Туроператора для бронювання туристичних послуг, а замовлення здійснювалися через турагента, якому були надані всі дані, в тому числі і паспорти туристів, в той час, як туроператор належно виконав свої обов`язки, а також доводи щодо неврахування судом розмежування відповідальності суб`єктів туристичної діяльності є неспроможними, виходячи з того, що фактично грошові кошти від позивачів отримані саме ФОП ОСОБА_3 , а не ПП «Датур». Апелянт підтвердив існування договірних відносин саме з ПП «Датур» як між туроператором і турагентом і не надав доказів існування таких договірних відносин з ФОП ОСОБА_3 . Між тим, акцептувавши заявку на бронювання турпродукту №TR04087004, в якій містилась вся необхідна інформація про туристів - позивачів, про замовлений ними тур продукт, отримавши кошти за туристичну подорож до Туреччини на відпочинок та видавши на ім`я позивачів ваучер, апелянт уклав таким чином з позивачами договір на надання туристичних послуг і тому є відповідальним перед позивачами за ненадання туристичних послуг в обсязі передбаченому договором зважаючи, що оплачена позивачами туристична подорож не відбулася не з вини самих туристів.

Доводи апеляційної скарги що закон не покладає на туроператора обов`язок здійснювати обов`язок здійснювати перевірку паспортів туристів не можуть бути взятими до уваги, оскільки статею 19-1 Закону України «Про туризм» передбачено, що на туроператора (турагента) покладено обов`язок інформування споживачів туристичних послуг, що з урахуванням встановлених судом обставин не звільняє туроператора від відповідальності і не спростовує правильність висновку суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги, що суд не мав правових підстав для стягнення збитків у вигляді витрат на проїзд автобусом позивачів з м. Одеси до м. Києва, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки позивачі довели належними і достатніми доказами понесені ними витрати на дорогу до м. Києва, де мала починатися туристична подорож і з огляду, що ця туристична подорож не відбулася через порушення умов договору відповідальним за який перед туристами у відповідності до встановлених судом обставин є туроператор. До збитків відносяться не лише витрати позивачів, які безпосередньо включені до туристичних послуг, а і понесені позивачами витрати, які є необхідними щоб дістатися до місця, де мали надаватися туристичні послуги, які були оплачені позивачами і які не надані без вини самих туристів.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 не мала перешкод для здійснення подорожі і тому стягнення на її користь моральної шкоди недопустимо, є неспроможними, оскільки ОСОБА_2 планувала свою подорож разом зі своїм чоловіком і після того, як в аеропорту стало відомо про неможливість йому продовжити подорож через неправомірні дії (без дію) туроператора, не могло не спричинити і спричинило їй душевне хвилювання, стрес та не виправдало її сподівання на сумісну з чоловіком поїздку на відпочинок за кордон та її очікування на професіоналізм туроператора, який видав їм з чоловіком ваучеру, який є формою договору, де вони з чоловіком виступали споживачами туристичних послуг. Розмір моральної шкоди визначеної судом на користь кожного з позивачів - по 3 500 грн. відповідає загальним засадам цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності.

Щодо доводів апеляційної скарги відносно неправильності обчислення судом судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час звернення позивачів до суду з позовом, ставка судового збору для фізичних осіб становила 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Ціна позову складає 41 099 грн. 12 коп.

Оскільки звернення до суду відбулося у лютому 2018 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1762 грн, а 0,4 цього розміру - 704 грн., то у разі подання позову фізичною особою або спільного позову фізичними особами з ціною позову 41 099,12 гри., ставка судового збору становить 704 грн.

Позивачі були звільненими від сплати судового збору за подання позову до суду, предметом якого є захист прав споживачів.

Тому у разі задоволення (часткового задоволення) позову судовий збір підлягає стягненню в дохід держави з відповідачів.

Оскільки судовий збір справляється у фіксованому розмірі 0,4 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» в дохід держави мало бути стягнуто судовий збір у розмірі 704 грн., в той час, як суд першої інстанції стягнув судовий збір у розмірі 1762 грн.

Тому в цій частині доводи апеляційної скарги є обгрутованими і вірними.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню лише в частині доводів щодо судового збору, тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення з ТОВ «Тревел Профешнл Груп» в дохід держави судового збору у розмірі 704 грн. з урахуванням наведених в цій постанові суду апеляційної інстанції обґрунтувань. В решті апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст..ст.367, 374, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» - адвоката Гнєзділової Наталі Володимирівни - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року в частині розподілу судових витрат - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тревел Профешнл Груп» в дохід держави судовий збір у розмірі 704 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21.11.2019 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова