Постанова

Іменем України

06 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 2-361/2011

провадження № 61-10753св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль»,

боржник - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2019 року, постановлену у складі судді Васильченка В. В., та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року, прийняту колегією у складі суддів: Онищенка Е. А., Бєлки В. Ю., Воробйової І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог скарги

У лютому 2019 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», Банк) звернулося із заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що 07 червня 2011 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області ухвалено рішення про стягнення із

ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 014/02-11/2388-04 від 27 травня 2005 року в сумі 83 128,41 грн.

За вказаним рішенням суду 06 вересня 2011 року видано виконавчий лист.

20 жовтня 2015 року державним виконавцем Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про відкриття виконавчого провадження із примусового виконання виконавчого листа у справі

№ 2-361/2011.

Однак в подальшому державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Банк не отримував постанови про повернення виконавчого листа та оригінал виконавчого документа про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та вважав, що оригінал виконавчого листа втрачено при поштовому пересиланню.

За таких обставин просив суд видати дублікат виконавчого листа у справі

№ 2-361/2011 виданого 06 вересня 2011 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором у розмірі 83 128,41 грн.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області

від 20 лютого 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження втрати виконавчого листа.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилено, а ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2019 року залишено без змін.

Відхиляючи апеляційну скаргу, апеляційний суд виходив із ненадання заявником письмових доказів, щодо неотримання банком виконавчого листа, повернутого відділом державної виконавчої служби, а також даних, які б свідчили про втрату виконавчого листа.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у червні 2019 року до Верховного Суду,

представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» - адвокат Олексюк М. М., посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права просив скасувати ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 20 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року і ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 червня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі та витребувано її матеріали з Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області.

У червні 2019 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована неврахуванням судами попередніх інстанцій факту відсутності у органу державної виконавчої служби доказів направлення стягувачу оригіналу виконавчого листа та його отримання стягувачем. Самі по собі номер та дата реєстру поштових відправлень не можуть свідчити про отримання банком оригіналу виконавчого листа.

Крім того постановою Правління ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» № П-177/1

від 03 вересня 2015 року було закрито Запорізьку обласну дирекцію банку. Тому кореспонденція направлена Енергодарським міським відділом Державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області 22 вересня 2017 року на адресу Запорізької обласної дирекції банку не могла бути отримана. При цьому органом державної виконавчої служби не надано рекомендованого повідомлення про вручення представнику банку постанови про повернення виконавчого листа та оригіналу виконавчого листа.

Відзив на касаційну скаргу не надходив

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що на заочним рішенням Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 07 червня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість у розмірі 83 128,41 грн, державне мито у сумі 831,28 грн та витрати за інформаційно технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн.

12 січня 2012 року судом направлено на адресу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» (місто Запоріжжя, вулиця Тургенєва, 29) виконавчий лист та копію вказаного рішення суду у справі № 2-361/2011.

Із повідомлення Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області № 15531

від 25 вересня 2018 року суди встановили, що 22 червня 2017 року державним виконавцем Боб В. І. винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа стягувачу у справі № 2-361/11 виданого 06 вересня 2011 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 84 079,69 грн. Копія постанови разом з оригіналом виконавчого документу направлена на адресу стягувача, яку вказано у виконавчому документі -

м. Запоріжжя, вулиця Тургенєва, 29 .

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відмовляючи у задоволенні заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа, суди попередніх інстанцій виходили із відсутності доказів неотримання банком виконавчого листа, повернутого відділом державної виконавчої служби, а отже і даних, які б свідчили про втрату виконавчого листа.

При цьому, суди встановили, що 22 червня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення стягувачу виконавчого документа

№ 2-361/11 виданого 06 вересня 2011 року Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області про стягнення на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 84 079,69 грн. Копія постанови разом з оригіналом виконавчого документу направлена на адресу стягувача, яку вказано у виконавчому документі - місто Запоріжжя, вулиця Тургенєва, 29

Відповідно до частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, чинній на час прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу), - копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Таким чином, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа із оригіналом виконавчого документа є документ про направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення.

Касаційним судом враховано, що саме по собі твердження Енергодарського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізької області про направлення оригіналу виконавчого листа рекомендованим поштовим відправленням за № 299 із повідомленням про вручення не свідчить про дотримання вищезазначених вимог закону, оскільки ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» двічі звертався до відділу державної виконавчої служби із заявами про надання можливості ознайомитись із копіями реєстру поштових відправлень та повідомленням про вручення рекомендованого листа, однак такої можливості стягувачу надано не було, а відомості АТ «Укрпошта» щодо вручення адресату рекомендованого листа № 299 в матеріалах справи відсутні.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 2515/739/2012 (провадження № 61-2884св18), від 12 березня 2018 року у справі № 583/1828/17-ц (провадження № 61-894св17), від 21 березня 2018 року № 6-676/10 (провадження № 61-5166св18), від 24 квітня 2018 року

№ 161/1441/14-ц (провадження № 61-835св18), від 15 серпня 2018 року

№ 2-1976/10 (провадження № 61-22036св18).

Таким чином висновки судів попередніх інстанцій про недоведеність факту втрати оригіналу виконавчого листа у справі № 2-361/11 є передчасними та необґрунтованими.

Конституційний Суд України у Рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення пункту 18 частини першої статті 293 ЦПК України 2004 року у взаємозв`язку зі статтею 129 Конституції України (про апеляційне оскарження ухвал суду) зазначав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Відсутність дубліката виконавчого листа, який втрачений не з вини стягувача, позбавляє його можливості повторного звернення до уповноваженого органу для примусового виконання судового рішення, яке залишається невиконаним.

Разом із тим касаційний суд позбавлений можливості самостійно вирішити питання про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки згідно із пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа підставою для видачі його дубліката є відповідна заява стягувача або виконавця подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Однак судами не перевірено наявності або відсутності обставин з якими закон пов`язує можливість видачі дубліката виконавчого листа, зокрема строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

В силу статті 400 ЦПК України касаційний суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржених судових рішеннях.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

За таких обставин постанова апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Під час нового апеляційного розгляду необхідно дати оцінку наявним у справі доказами та доводам банку про втрату оригіналу виконавчого документа, а також перевірити наявність підстав для видачі дубліката виконавчого документа передбачених пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, зокрема чи була заява про видачу дубліката подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання з урахуванням можливого переривання такого строку.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити частково.

Постанову Запорізького апеляційного суду від 02 травня 2019 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович