Ухвала

Іменем України

15 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 326/349/18

провадження № 61-10044ск19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Амельченком ОСОБА_2 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Приморська міська рада Приморського району Запорізької області, про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року позов ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_3 належною їй власністю у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1 демонтажу паркану (огорожі), який унеможливлює користуватися навісом, позначеним в технічному паспорті вказаного домоволодіння літерою И, та гаражем, позначеним літерою Ж. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди суму 4 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , на рішення Приморського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року у даній справі визнано неподаною та повернуто заявникові.

Суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, керувався положеннями статті 185, частини 2 статті 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та виходив з того, що ОСОБА_1 не виконав вимоги, викладені в ухвалах Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року та від 16 квітня 2019 року щодо сплати судового збору, тобто не усунув недоліки апеляційної скарги.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2019 року, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права, та направити справу на розгляд до апеляційного суду.

ОСОБА_1 посилається на те, що законом передбачено дві підстави, за яких він може бути звільнений від сплати судового збору: наявність статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії та інвалідність ІІІ групи, на підставі якої він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Вважає, що суд апеляційної інстанції, повертаючи апеляційну скаргу, обмежив його право на оскарження рішення суду. Коштів у нього недостатньо, щоб сплатити судовий збір, який для нього є значним, тому що йому потрібно сплачувати за проживання, їжу та ліки.

Ухвалою Верховного Суду від 27 вересня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , залишено без руху та встановлено строк для усунення наявних у ній недоліків щодо підтвердження повноважень представника і зазначення у касаційній скарзі повного найменування третьої особи, яка бере участь у справі, та її місцезнаходження.

У листопаді 2019 року заявником надіслано до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу разом з доданими до неї документами.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

У відповідності до частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що не погоджуючись із рішенням Приморського районного суду Запорізької області від 18 лютого 2019 року, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, заявляючи при цьому клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір», оскільки він має статус особи, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, 1 категорії.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_4 , залишено без руху та надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для направлення до суду апеляційної інстанції квитанції про сплату судового збору в сумі 2 114,40 грн або інших відповідних документів на підтвердження свого майнового стану на день звернення з апеляційною скаргою. Заявникові роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду та те, що він не звільнений від сплати судового збору в силу вимог пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», оскільки він є відповідачем у даній справі.

15 квітня 2019 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому він просив звільнити його від сплати судового збору на підставі пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», посилаючись на те, що він є інвалідом ІІІ групи та має пільги як ветеран війни - інвалід війни.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору залишено без задоволення та продовжено йому строк для усунення наявних в апеляційній скарзі недоліків. Заявникові надано строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали, для направлення до суду апеляційної інстанції квитанції про сплату судового збору в сумі 2 114,40 грн або інших відповідних документів на підтвердження свого майнового стану на день звернення з апеляційною скаргою, та роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали суду.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не відноситься до переліку осіб, які звільнені від сплати судового збору, визначеного статтею 5 Закону України «Про судовий збір», а відтак за подання апеляційної скарги на рішення суду судовий збір справляється на загальних підставах.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2019 року отримано представником ОСОБА_1 , - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 2019 року, а копію ухвали Запорізького апеляційного суду від 16 квітня 2019 року - особисто ОСОБА_1 19 квітня 2019 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Встановивши, що заявник у встановлений судом строк не усунув недоліки апеляційної скарги щодо сплати судового збору, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав її неподаною та повернув.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідно до пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» він звільнений від сплати судового збору, є неправомірними, виходячи з того, що за змістом цієї норми права від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки у цій справі особа, яка претендує на звільнення від сплати судового збору, є відповідачем, а не позивачем, відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц (провадження № 14-55цс19).

Пунктом 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що пільги щодо сплати судового збору мають інваліди Великої Вітчизняної війни та сім`ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

За змістом частини другої статті 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ «Про ветеранів війти, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

В апеляційному порядку Сальніковим А. Г. було оскаржено рішення суду першої інстанції у справі про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном, у якій він є відповідачем. Цей спір виник не з приводу питань, пов`язаних із його соціальним захистом як ветерана війни - інваліда війни, а тому з цих підстав ОСОБА_1 не може бути звільнений від сплати судового збору.

Апеляційний суд дав оцінку клопотанню заявника про звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону та не встановив таких підстав.

Так, відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджає сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі на час звернення зі скаргою.

Наведеною нормою передбачено право суду, а не його обов`язок щодо звільнення від сплати судового збору, при цьому статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Оскільки заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, передбачених статтею 136 ЦПК України, статтею 8 Закону України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що підстави для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору відсутні.

За правилами частини другої статті 389 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК Українисуд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, а є лише незгодою заявника з його змістом.

Керуючись пунктом 5 частини другої, пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником Амельченком ОСОБА_2 , на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 06 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа - Приморська міська рада Приморського району Запорізької області, про усунення перешкод у здійсненні права користування нерухомим майном.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В. О. Кузнєцов

В. С. Жданова

В. М. Ігнатенко