Дата документу 25.11.2019
Справа № 937/9627/19
Провадження № 6/937/215/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2019 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

за участю секретаря судового засідання: Данчук К.В.

учасники справи:

державний виконавець Карпенко Едуард Геннадійович,

стягувач ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Карпенка Едуарда Геннадійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 ..

В поданні зазначено, що на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 495/79/18 від 02 квітня 2019 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4743662 гривні 49 копійок. Боржник ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань.

В судовому засіданні державний виконавець заявлені вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України подання негайно розглядається судом без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд, вислухавши пояснення державного виконавця, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про неможливість задоволення подання з таких підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

При цьому, порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення випадків тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері врегульовані Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України».

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів подання, на виконанні у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 495/79/18, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області 02 квітня 2019 року про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 4743662 гривень 49 копійок.

Провадження з виконання зазначеного виконавчого документу розпочато 16 липня 2019 року шляхом винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

Згідно даних єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами, боржник отримала два паспорти громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 від 02 листопада 2017 року, орган, що видав 2318; серії НОМЕР_2 від 20 грудня 2013 року, орган, що видав 2318. Крім того, зареєстровано в`їзд боржника на територію України 16 жовтня 2019 року.

Разом з цим, звертаючись до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, державний виконавець повинен послатися на обставини та підтвердити їх відповідними доказами про те, що боржник ухиляється від виконання зобов`язань та її дії свідчать про намір виїхати за кордон.

Тобто, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на неї рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При зверненні ж до суду із зазначеним поданням державний виконавець не навів жодних із перелічених обставин, та лише послався як на підставу для обрання такого обмеження боржнику тільки на наявність боргових зобов`язань.

Також, суд приймає до уваги ті обставини, що жодних доказів того, що боржник може вважатися такою, що повідомлена про початок примусового виконання рішення, окрім доданої копії супровідного листа про направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, яка згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» повинна надсилатися рекомендованим поштовим відправленням, матеріали подання не містять. При цьому додана до подання копія супровідного листа сама по собі, без відповідної інформації відстеження поштового відправлення, не може бути прийнята судом до уваги як належний доказ того, що боржнику дійсно надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так само не надано й жодних доказів того, що боржник ухиляється від виконання покладених на неї зобов`язань, а саме: вчиняє будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність), спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у неї є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від неї об`єктивні причини, або вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду.

Крім того, державним виконавцем не надано жодних доказів того, що впродовж здійснення виконавчого провадження було вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які спрямовані на погашення боржником боргу. Також відсутні будь-які докази про вжиття державним виконавцем будь-яких заходів щодо звернення до суду для вирішення питання про застосування до боржника приводу у разі, коли боржник без поважних причин не з`явилася за викликом виконавця, накладення на боржника стягнення у виді штрафу у випадках, передбачених законом, направлення вимог про надання боржником пояснень за фактом невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, з наданих державним виконавцем документів суд не може зробити висновок, що при проведені виконавчих дій по примусовому виконанню виконавчого документа боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення подання, а за таких обставин в задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Карпенка Едуарда Геннадійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: