Справа № 504/3346/19
провадження №2/504/2131/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2019смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Доброва П.В.,

при секретарі Данько Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Доброслав Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . 06.11.1977 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, а подальшому позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_5 ». Після смерті ОСОБА_2 залишилась спадкова маса у вигляді нерухомого майна, а саме земельна ділянка, яка розташована на території Визирської сільської ради Лиманського (колишня назва Комінтернівський) району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.10.2001 року спадкоємцем зазначена у цьому свідоцтві ОСОБА_1 2/3 частки, та 1/3 частка вищезазначеного майна спадкоємець не визначений. ОСОБА_6 успадкувала 2/3 частки земельної ділянки та отримала свідоцтво. Свідоцтво на іншу 1/3 частки земельної ділянки не видано. Після смерті ОСОБА_2 позивачка користується земельною ділянкою, здає в оренду більше 10 років, користується нею безперервно, добросовісно та відкрито, підтримує її в належному стані, сплачує земельний податок.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надав до суду клопотання про слухання справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, повністю визнають позовні вимоги.

За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

У відповідності до ч.3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого виконкомом Визирської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис №5.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Визирською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 виданого Визирською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб. Прізвище позивачки після одруження ОСОБА_5 .

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії І-ОД №082325 виданого на ім`я ОСОБА_2 на підставі рішення ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Вмизирської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 10.11.2000 року №88 їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 9,00га. Земельна ділянка розташована на території Визирської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Чос О.П., зареєстрованого в реєстрі за №2280, ОСОБА_1 є спадкоємцем 2/3 часток зазначеного в заповіті майна гр. ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно, на яке в зазначеній частці видано свідоцтво складається з земельної ділянки площею 9,00га в межах згідно з планом.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.5 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України: «Правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом».

Відповідно до п. 9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»: «Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Частиною третю статті 344 ЦК визначено, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

-володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

-володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

-володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнішнім володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається

Враховуючи, положення ч.2 ст.328 ЦК України, а також ті факти, що протягом усього часу володіння ОСОБА_1 земельною ділянкою, на це майно не претендували інші особи, позивач не набув майном злочинним шляхом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі, суд вважає, що ОСОБА_1 добросовісно набула право власності на 1/3 частку земельної ділянки, яка розташована на території Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ОД №082325.

Аналіз рішень Європейського суду з прав людини дає підстави вважати про те, що тлумачення ст.344 ЦК України у судових рішеннях на користь держави всупереч інтересам громадян не сприяє авторитету судової влади і суперечить засадам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та 1 Протоколу до неї.

Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції визнано право на захист порушених прав фізичних і юридичних осіб, пов`язаних з реалізацією права власності, яке може означати або існуючу власність, або претензії, щодо яких заявник може довести, що він має законні підстави вимагати їх задоволення.

В п.124 рішення у справі «Онер`їлдиз проти Туреччини» від 30.11.2004 року, ЄСПЛ наголосив, що поняття «майно» у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке охоплює не лише право власності на матеріальні речі, але також стосується засобів правдовимагання, включаючи право вимоги, відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання що до ефективного здійснення права власності. (Вісник Верховного Суду України №1(173)'2015 а.с.39-46).

Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» №5 від 07.02.2014 року дано роз`яснення, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10 років продовжує відкрито, безперервно володіти земельною ділянкою, розташованою на теритоії Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю.

Рішення є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, розташовану на території Визирської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №133.

Керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Визирської сільської ради Лиманського району Одеської області про визнання права власності за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , право власності на 1/3 частку земельної ділянки за набувальною давністю, яка розташована на території Визирської сільської ради Лиманського (колишня назва Комінтернівського) району Одеської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю Серії І-ОД №082325, виданого на підставі рішення ХІІІ сесії ХХІІІ скликання Вмизирської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 10.11.2000 року №88.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П.В. Добров