ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/448/19Головуючий по 1 інстанції
Категорія: Побережна Н.П.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2019 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддів Бондаренка С. І., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 червня 2017 року, ухваленого під головуванням судді Побережної Н.П., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: ТОВ «СК «Альфа-Гарант» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, повний текст рішення складено 16 червня 2017 року.

в с т а н о в и в :

В жовтні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05 листопада 2015 року в м. Києві, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Мітсубісі», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

ДТП трапилось із вини відповідача, що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року.

Пошкоджений транспортний засіб ОСОБА_2 «Лексус», д/н НОМЕР_2 був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка», відповідно до договору добровільного комплексного страхування на транспорті №833001/4600/0000054 від 24 березня 2015 року.

Відповідно до звіту №51428 від 15 листопада 2015 року, складеного ТОВ «Універсал Асістанс-Україна», вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку застрахованого автомобіля становить 177410 гривень 68 копійок. Крім цього згідно рахунку №Сч-Ш-2274 від 06 листопада 2015 року та Акту виконаних робіт № Де-К-0150 від 31 грудня 2015 року ФОП « ОСОБА_3 », вартість ремонту склала 149435 гривень 67 копійок.

У відповідності до умов договору страхування, ПрАТ «СК «Уніка», на підставі страхового акту, здійснило 10 грудня 2015 року виплату страхового відшкодування у розмірі 149435 гривень 67 копійок на рахунок СТО.

До ПрАТ «СК «Уніка» перейшло право на отримання від ОСОБА_1 , як винуватця ДТП, компенсації шкоди, завданої власнику застрахованого автомобіля відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «СК Альфа-Гарант», згідно полісу АЕ/3033928, (страхова сума 50000 гривень; франшиза 500 гривень). Страхова компанія відповідача має зобов`язання по відшкодуванню шкоди в межах страхової суми за вирахуванням франшизи передбаченої за полісом АЕ/3033928 в сумі 49500 гривень, яке на даний час не виконано.

На підставі викладеного просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» шкоду в розмірі 99935 гривень 67 копійок.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13 червня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ПрАТ «СК «Уніка» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страхового відшкодування.

Зазначає, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва №761/14355/16-п від 26 квітня 2016 року, встановлено, що ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Мітсубіші» д.н.з. НОМЕР_1 , 05 листопада 2015 року о 13 годині 20 хвилин, на перехресті вул. Саксаганського та С.Петлюри, проїхав на заборонений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем «Лексус» д.н.з. НОМЕР_2 , внаслідок чого було пошкоджено обидва автомобілі, чим порушив п.8.7.3.(е) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Таким чином судом було чітко встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та пошкодженням транспортних засобів.

Разом з тим, вказаною постановою провадження у справі було закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Така обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Застосування п. 7 ст. 247 КУпАП можливе виключно у випадку наявності вини особи у скоєнні адміністративного правопорушення. Натомість, у разі відсутності вини особи в скоєнні ДТП провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП - відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

А тому вважає, що вина відповідача є доведеною.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, послався на рішення Господарського суду міста Києва від 20 грудня 2016 року, залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду яким у задоволенні позову ПрАТ «СК «Уніка» до ТДВ «СК «Альфа - Гарант» про стягнення відшкодування за полісом № АЕ/3033928 відмовлено, оскільки ТДВ «СК «Альфа - Гарант», яким застраховано цивільно-правову відповідальність ОСОБА_1 , не має обов`язку по відшкодуванню шкоди, бо вина останнього у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не доведена.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна.

Пунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05 листопада 2015 року в м. Києві, на перехресті вулиць Саксаганського - Петлюри відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Лексус» д/н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «Мітсубісі» д/н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В даній постанові зазначено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Мітсубіші» д/н. НОМЕР_1 , 05 листопада 2015 року о 13 годині 20 хвилин, на перехресті вул. Саксаганського та с. Петлюри, проїхав на заборонений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем «Лексус» д/н. НОМЕР_2 , внаслідок чого було пошкоджено обидва автомобілі, чим порушив п. 8.7.3. (е) ПДР України, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП (т.1 а.с.35).

З правового аналізу вказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна правові позиції висловлені в постановах Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі №927/623/18 та від 07 грудня 2018 року у справі №910/18319/16.

Також те, що зазначена ДТП сталась з вини ОСОБА_1 , підтверджується довідкою Міністерства внутрішніх справ України №82214929 (т.1 а.с.10) та поясненням ОСОБА_2 (т.1 а.с.9).

Відповідно до статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

24 березня 2015 року між ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Каско» №833001/4600/0000054 за умовами якого був застрахований автомобіль марки «Lexus RX 350», д/н. НОМЕР_2 , строком дії з 25 березня 2015 року до 24 березня 2016 року. (т.1 а.с. 11-26).

Додатковою угодою №1 від 9 червня 2015 року до договору добровільного страхування наземного транспорту №8333001/4600/0000054 від 24 березня 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_2 домовились, що страхова сума складає 1048550 гривень, що відповідає дійсній вартості транспортного засобу на дату укладення цієї угоди, а також, що у зв`язку із збільшенням страхової суми страхувальник сплачує додатковий страховий платіж в розмірі 7 гривень 92 копійки (т.1 а.с.27).

Додатковою угодою №2 від 20 липня 2015 року до договору добровільного страхування наземного транспорту №8333001/4600/0000054 від 24 березня 2015 були внесені зміни до особистих даних вигодонабувача та змінено вигодонабувача з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 (т.1 а.с.28).

Додатковою угодою №3 від 10 вересня 2015 року до договору добровільного страхування наземного транспорту №8333001/4600/0000054 від 24 березня 2015 року страхова сума була збільшена до 1049000 гривень. У зв`язку зі збільшенням страхової суми страхувальник сплатив додатковий страховий платіж в розмірі 4 гривні 84 копійки (т.1 а.с.29).

Додатковою угодою №4 до договору добровільного страхування наземного транспорту №8333001/4600/0000054 від 24 березня 2015 року сторони погодили виплату страхового відшкодування по договору добровільного страхування наземного транспорту № 833001/4600/0000054 від 24 березня 2015 року, при настанні страхових випадків «ДТП», «Протиправні дії третіх осіб», «Стихійне лихо», «Інші випадки», в результаті яких розмір збитку знаходиться в межах 15% від страхової суми транспортного засобу. В таких випадках страхувальник може не надавати Страховику довідки з компетентних органів. Виплата страхового відшкодування відповідно до умов п.1 угоди проводиться не більше 1-го разу за період дії договору шляхом готівкового або безготівкового переказу коштів за вирахування франшизи із суми збитку (т.1 а.с. 30).

6 листопада 2015 року ОСОБА_2 звернулась до ПрАТ «СК «Уніка» із заявою про подію, що має ознаки страхового випадку №00180036 в якій просила в разі визнання ДТП за участю транспортного засобу «Lexus RX 350» д/н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу «Міцубіши Лансер» під керуванням водія ОСОБА_1 , що мала місце в м. Київ, перехрестя Саксаганського-Петлюри 05 листопада 2015 року страховим випадком, виплатити страхове відшкодування (т.1 а.с.8).

Відповідно до статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до страхового акту №00180036 від 10 грудня 2015 року подія внаслідок якої був пошкоджений автомобіль є страховою. Сума страхового відшкодування складає 149435.67 гривень. (т.1 а.с.7).

Платіжним дорученням №042390 від 10 грудня 2015 року було перераховано суму страхового відшкодування згідно договору №833001/4600/0000054 від 24 березня 2015 року до ФОП « ОСОБА_5 » в розмірі 149435 гривень 67 копійок (т.1 а.с.62).

Згідно з частиною першою статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Аналогічна норма закріплена у статті 27 Закону України «Про страхування».

Враховуючи, що цивільна відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант» , зі страховою сумою 50000 гривень та франшизою 500 гривень, сума яка підлягає стягненню з відповідача складає 149435.67-49500=99935.67 гривень.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, в зв`язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст.374,376,381,382,383,384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» - задовольнити.

Рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13 червня 2017 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» матеріальну шкоду у розмірі 99935 гривень 67 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» судові витрати в сумі 5179 гривень 04 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 21 листопада 2019 року.

Судді :