Справа № 461/4634/19 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/3324/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
УХВАЛА

18 листопада 2019 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Ніткевича А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справи клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики,-

встановив:

В провадженні Львівського апеляційного суду знаходиться справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2019 року.

Оскаржуваною ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2019 року прийнято до свого провадження та відкрито загальне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за договором позики. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалу суду оскаржив відповідач ОСОБА_3 , подавши 01.10.2019 року апеляційну скаргу.

Ухвалою судді Львівського апеляційного суду від 21 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 04 вересня 2019 року залишено без руху, зазначено недоліки такої та запропоновано їх усунути у визначений строк.

31.10.2019 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, щляхом заборони спеціальним суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно та правочинів з ним реєструвати в Державному реєстрі речових прав здійснення реєстраційних дій, дій з виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме мйно, а також реєстрації обмежень і обтяжень щодо об`єктів нерухомого майна, що належить ОСОБА_4 на праві власності, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером : 03: 001 :0118, житлового будинку, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32959422, загальною площею 1221,7 кв.м., житловою площею 177,3 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до визначення частки ОСОБА_3 (або її виділу) в спільному майні подружжя, в межах суми позовних вимог в розмірі 1653575,16 грн.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовлено.

14.11.2019 року на адресу апеляційного суду надійшло повторне клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову.

Покликається на те, що предметом спору є стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 60000 доларів США, тобто ціна позову становить 1653575,16 грн., відтак вважає, що є підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача на всіх банківських рахунках, оскільки конкретні банківські рахунки відповідача, позивачу не відомі та інше майно, що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб, в розмірі позовних вимог.

Зазначає, що дії відповідача щодо оскарження ухвали про відкриття апеляційного провадження свідчать про те, що останній не має наміру виконувати можливе рішення про задоволення позовних вимог, крім цього з 2016 року відповідач не виконує свої зобов`язання за договором позики.

Звертає увагу на переоформлення ОСОБА_3 власного майна на інших осіб, зокрема зазначає, що до 25.09.2015 року ОСОБА_3 був власником (співвласником) квартири АДРЕСА_2 , а також власником (співвласником) двох земельних ділянок та житлового будинку. При цьому, на підставі договору дарування з 28.09.2015 року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_5 (ймовірно дочка відповідача). Цього ж дня, на підставі договорів дарування ОСОБА_5 набула у власність дві земельні ділянки та житловий будинок в АДРЕСА_3 .

Також зазначає, що в апеляційній скарзі на ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_3 стверджує, що проживає з дружиною на АДРЕСА_1 , будинок за вказаною адресою належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Поршнянською сільською радою згідно рішення від 28.12.2010 року № 188, при цьому шлюб між ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 зареєстрований 07 лютого 1991 року у Відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, відтак відповідач ОСОБА_3 є співвласником житлового будинку, який знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 з 28.12.2010 року, тобто набутий останньою у власність за час шлюбу.

Враховуючи наведене просить накласти арешт на грошові кошти відповідача на банківських рахунках та арешт на інше майно (майнові права), що належить відповідачу і знаходиться у нього чи в інших осіб, в тому числі на частку відповідача у праві спільної сумісної власності подружжя, в межах ціни позову, тобто в межах 1653 575,17 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відтак, розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, судове засідання не проводиться.

Перевіривши матеріали справи, доводи клопотання про забезпечення позову приходжу таких висновків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У преамбулі постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У п. 4 вказаної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставність заяви про забезпечення позову повинна бути доведена заявником, з врахуванням вимог ст. 12 ЦПК України.

Разом з цим, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог у справі є стягнення коштів за договором позики, тобто житловий будинок стосовно якого заявник просить вжити заходи забезпечення, не є предметом спору.

Поряд з цим, між сторонами дійсно виник спір, який є наслідком невиконання договору позики, сума, яку позивач просить стягнути з відповідачів становить 1653575 грн. 16 коп., що свідчить про майновий характер спору.

Відповідно до ст. 178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Зважаючи, що докази про те, що житловий будинок, реєстраціний номер об"єкта нерухомого майна 32959422, загальною площею 1221,7 кв.м., житловою площею 177,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , як об"єкт цивільних прав вилучений чи обмежений в обороті, відсутні, ризик відчудження майна є постійним.

Разом з тим, саме по собі посилання на норми ЦПК України щодо необхідності накладення арешту на належне відповідачу і знаходиться в нього чи в інших осіб нерухоме майно з підстав утруднення або унеможливлення виконання рішення суду, на думку суду, не є достатнім для задоволення заяви в повному обсязі, оскільки застосування заходів забезпечення позову має відбуватися з врахуванням розумності та обґрунтованості таких вимог, а також за умови доведеності того факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

В цьому, контексті суд не приймає до уваги доводи заяви про забезпечення позову в частині того, що до 25.09.2015 року ОСОБА_3 був власником (співвласником) квартири АДРЕСА_2 , а також власником (співвласником) двох земельних ділянок та житлового будинку, однак на підставі договору дарування з 28.09.2015 року власником квартири АДРЕСА_2 , а також двох земельних ділянок та житлового будинку в АДРЕСА_3 , є ОСОБА_5 , оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, крім цього дії, на які звертає увагу заявник в контексті небажання відповідачем добровільно врегулювати спір, мали місце ще у 2015 році, тоді як позов у даній справі поданий в червні 2019 року, а з моменту отримання відповідного майна в дар, обдарована ОСОБА_5 є одноосібним власником такого.

Крім цього, не допускається вжиття заходів забезпечення позову без урахування прав третіх осіб, відтак захист прав однієї особи не може бути здійснено за рахунок інших осіб, права яких порушуються.

Разом з цим, до заяви про вжиття заходів забезпечення позову представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 . долучив Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.10.2019 року ОСОБА_4 є власником житлового будинку на АДРЕСА_1 , підстава виникнення свідоцтва про право власності, виданого Поршнянською сільською радою на підставі рішення від 28.12.2010 року № 188.

Згідно рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13.03.2017 року (справа №463/6240/16) ОСОБА_4 є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_3 , шлюб між ними укладений 07 лютого 1991 року та зареєстрований у Відділі запису актів громадянського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис № 227.

З наведеного слідує, що ОСОБА_4 набула у власність житловий будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 за час шлюбу із відповідачем ОСОБА_3 , тобто такий є спільною власністю подружжя.

Таким чином, враховуючи предмет позову, яким є стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 1653575,16 грн. та характер спірних правовідносин, а також те, що на даний час ідеальна частка відповідача ОСОБА_3 у житловому будинку на АДРЕСА_1 не визначена, приходжу висновку про можливість застосування заходів забезпечення з метою недопущення утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду в майбутньому, шляхом накладення арешту на житловий будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Поршнянською сільською радою на підставі рішення від 28.12.2010 року № 188, в цілому.

При цьому, враховую те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а відповідач та інші особи не позбавляються права користування своїм майном, тому вказаний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні власників, а обмежується лише можливість його відчужити.

Що стосується доводів заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на кошти відповідача, які знаходяться на банківських рахунках, суд враховує таке.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується також накладенням арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

За відсутності даних про грошові кошти на конкретних рахунках, заява в цій частині підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі - 1653575,16 грн., які знаходяться на належних ОСОБА_3 рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах.

Пунктами 4 - 10 ст. 150 ЦПК України визначено випадки, коли забезпечення позову або його окремі заходи не допускаються, і жоден з цих пунктів не передбачає заборону накладення арешту на банківські рахунки фізичної особи.

В свою чергу, забезпечення позову у такий спосіб не вплине на права і обов`язки осіб, які не є учасниками даної справи, оскільки арешт накладається на грошові кошти за виключенням коштів на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків.

Враховуючи наведене заяву про забезпечення позову представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на на житловий будинок, який знаходиться на АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Поршнянською сільською радою на підставі рішення від 28.12.2010 року № 188, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 32959422.

Накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на належних ОСОБА_3 рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, в межах заявлених позовних вимог в сумі 1653575 грн.16 коп. за винятком коштів, необхідних для сплати заробітної плати, пенсії та стипендії, допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, на вихідну допомогу та допомогу по безробіттю, сплату обов`язкових платежів та податків, передбачених законодавством України.

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 .

Боржник: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту.

Повний текст ухвали складений 18 листопада 2019 року.

Суддя А.В. Ніткевич