Номер провадження: 22-ц/813/8079/19
Номер справи місцевого суду: 514/582/19
Головуючий у першій інстанції Кравченко П. А.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.11.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

у порядку ст. 369 ЦПК України, розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 13 серпня 2019 року (одноособово суддя у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

29.03.2019 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до ОСОБА_1 , і, остаточно уточнивши позов, просила: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно на дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову; стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 3 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позов обґрунтовано наступним.

14.02.2017 року між сторонам укладено шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась донька ОСОБА_3 , батьком якої є відповідач. Шлюб між сторонами не розірваний і на час звернення із позовом позивачко самостійно виховує дитину.

Посилаючись на те, що відповідач не надає необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини, позивачка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, позивачка просила позов задовольнити.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 13.08.2019 року позов ОСОБА_2 задовольно частково, суд стягнув з відповідача ОСОБА_1 аліменти на користь позивачки ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 29.03.2019 року, а також аліменти на утримання позивачки ОСОБА_2 у розмірі 2 000 гривень, щомісячно, починаючи з 29.03.2019 року і до досягнення донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку. З відповідача на користь держави суд стягнув судовий збір у розмірі 1536,80 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Відповідач ОСОБА_1 не погодився із рішенням суду від 13.08.2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, постановити нове про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1 500 гривень щомісячно і на дружину у розмірі 1 000 гривень, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 зазначає:

Суд порушив вимоги ст. ст. 76-81 ЦПК України щодо доведеності позовних вимог.

Позивачка не надала жодних доказів, з яких можна зробити висновок щодо його майнового, матеріального та фінансового стану. Документи, що долучені до позову жодним чином не відображають його можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі, а отже ці докази, відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, не можуть бути визнані належними, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування, його можливостей по утриманню доньки та дружини. Твердження позивачки у позові не мають жодного документального підґрунття, є простими заявами, або припущеннями, а згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції не дослідив обставини справи, не вивчив його дохід, фінансовий та майновий стан, не встановив чи може він сплачувати аліменти у визначеному розмірі. Він дійсно є підприємцем, проте, як і кожний підприємець, має нерегулярний, мінливий (фактично - сезонний) дохід, а отже регулярно та своєчасно сплачувати аліменти в такому обсязі, який встановив суд, є неможливим, що значно погіршить його матеріальний стан і у подальшому негативно відобразиться на дитині.

Фото будинку, які позивачка додала до позову не можуть бути визнані належними доказами майнового стану відповідача, оскільки згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав, жодного будинку, в тому числі об`єкта незавершеного будівництва, у нього немає.

Суд прийняв твердження позивачки, що він не надає матеріальної допомоги позивачці та дитині, ухиляється від обов`язку їхнього утримання, що не відповідає дійсності і є введенням суду в оману.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивачка ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу зазначила:

Відповідачу на праві власності належить кафе - бар і їй не зрозуміло, які погодні сезонні умови впливають на роботу бару, оскільки в барі регулярно замовляються банкети та поминки, незалежно від пори року, кафе-бар працює весь рік, а відповідач приховує свій реальний дохід, розмір якого вказаний у позовній заяві.

Ствердження про те, що фото житлового будинку, розташованого на земельній ділянці, яка надана відповідачу для будівництва та обслуговування житлового будинку не є належним доказом, безпідставні, оскільки будинок будується на земельній ділянці, яка належить відповідачу на праві приватної власності.

Відповідачу відомо про матеріальний стан позивачки, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, позивач не має можливості орендувати квартиру, дитина потребує належних умов для проживання, тому змушена проживати разом із батьками, а відповідач самоусунувся від піклування про дитину та дружину і матеріальної підтримки на надає.

Під час відпочинку відповідача у Єгипті вони проживали разом і відповідач особисто розповідав позивачці про свій відпочинок, а коли вона звернулась із позовом до суду, став все заперечувати.

Відповідач утримує та обслуговує автомобіль марки «Мазда 626», який придбаний на кошти подаровані на весілля, що свідчить про його фінансову спроможність.

Позивачка витрачає більше 3 000 гривень щомісячно лише на дитину, крім того, значні кошти нею витрачаються на оплату комунальних послуг.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 XII (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У даному випадку зменшення розміру аліментів суперечить інтересам дитини.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставин, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

14.02.2017 року між сторонам укладено шлюб, а 18.11.2018 року у подружжя народилося донька ОСОБА_3 (а.с. 7,8).

Дитина проживає разом із позивачкою, позивачка ОСОБА_2 не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною 2018 року народження до досягнення нею 3/х років (а.с.9,10).

Відповідач ОСОБА_1 з 01.04.2013 року є фізичною особою-підприємцем, зокрема, має дозвіл 56.10 на здійснення підприємницької діяльності стосовно ресторанів, надання послуг мобільного харчування (а.с.11,12).

Позивачка стверджує, що у власності відповідача є бар «Шашлычная», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач зазначені обставини не спростував.

З 15.04.2013 року у власності відповідача перебуває земельна ділянка в АДРЕСА_2 (а.с.13,14).

Позивачка надала суду фото житлового будинку, який будується на земельній ділянці, яка належить відповідачу по спуску АДРЕСА_2 (а.с.15), відповідач зазначені обставини не спростував.

До матеріалів справи долучені фото відповідача під час його відпочинку на Єгипетському курорті (а.с.16) і зазначені обставини не спростовані.

Відповідач надав суду заяву про визнання позову частково, в розмірі 1 500 гривень щомісячно на дитину і 1 000 гривень щомісячно на позивачку, а також чеки на придбання ліків для дитини, товарів для дитини, чеки на грошові перекази дитині - 3 000 гривень і дружині 1 000 гривень (а.с.51-62).

Судом апеляційної інстанції не встановлені нові обставини і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини із обов`язку подружжя з утримання дитини і дружини, які регулюються нормами СК України.

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи спір і задовольняючи позов про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини щомісячно у розмірі 3 000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також на утримання позивачки щомісячно у розмірі 2 000 гривень до досягнення дитиною 3/х років виходив з того, що дитина і позивачка потребують матеріальної допомоги відповідача, а відповідач може та повинен надавати матеріальну допомогу у такому розмірі (а.с.64-67).

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При визначені розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 ч.ч.1.2 СК України).

Дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1,2 ст. 75 СК України).

Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (ч. 1, 2 ст. 84 СК України).

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі з 14.02.2017 року і мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом із матір`ю, позивачка не працює,оскільки здійснює догляд за дитиною, дитина і позивачка потребують матеріальної допомоги.

Відповідач ОСОБА_1 є особою працездатного віку, працездатний, з квітня 2013 року є фізичною особою-підприємцем, зокрема здійснює підприємницьку діяльність стосовно ресторанів, надання послуг мобільного харчування, з 2013 року має у власності земельну ділянку, статки відповідача дозволяють йому відпочивати за кордоном.

У відповідача, крім позивачки і дитини, інших утриманців немає.

Зважаючи на те, що відповідач є фізично здоровою та працездатною особою, яка з 2013 року здійснює підприємницьку діяльність, інших утриманців, крім позивачки і дитини у відповідача немає, відповідач має у власності, утримує та обслуговує рухоме та нерухоме майно, статки відповідача дозволяють йому відпочивати за кордоном, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на утримання дитини щомісячно по 3 000 гривень і на утримання дружини щомісячно по 2 000 гривень.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи відповідача у скарзі про те, що: позивачка не надала жодних доказів, з яких можна зробити висновок щодо його майнового, матеріального та фінансового стану; документи, що долучені до позову не відображають його можливості сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі; він, як підприємець, має нерегулярний, мінливий (фактично сезонний) дохід, а отже регулярно та своєчасно сплачувати аліменти у такому обсязі, не може; суд прийняв твердження позивачки, що він не надає матеріальної допомоги позивачці та дитині, що не відповідає дійсності, - не заслуговують на увагу.

Дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Чоловік повинен матеріально підтримувати дружину, до досягнення дитиною трьох років.

Позивачка надала суду належні та допустимі докази того, що відповідач має у власності, утримує та обслуговує рухоме і нерухоме майно, статки відповідача дозволяють йому відпочивати за кордоном.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач є особою працездатного віку, працездатний, з квітня 2013 року є фізичною особою-підприємцем, зокрема здійснює підприємницьку діяльність стосовно ресторанів, надання послуг мобільного харчування і зазначені обставини відповідачем не спростовані.

Стверджуючи про нерегулярний, мінливий (сезонний) дохід і відповідно недостатнє матеріальне забезпечення для сплати аліментів на дитину в розмірі 3 000 гривень, а на дружину в розмірі 2 000 гривень, відповідач, на виконання вимог ст. 81 ч.1 ЦПК України, не надав суду належних і допустимих доказів про його доходи від підприємницької діяльності.

Зважаючи на спосіб життя відповідача, який з 2013 року є фізичною особою-підприємцем, беручи до уваги яким майном відповідач володіє, куди їздить відпочивати, що свідчить про його фінансову спроможність, рішення суду про стягнення аліментів у розмірі 3 000 гривень на дитину і у розмірі 2 000 гривень на дружину, станом на час прийняття судом першої інстанції рішення про стягнення аліментів, є правильним.

У разі зміни матеріального, або сімейного стану відповідача, розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника аліментів.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідач повинен і може надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та позивачки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про захист прав дитини і позивачки шляхом часткового задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, рішення суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Колегія суддів відмовляє у задоволенні апеляційної скарги, позивач звільнена від сплати судового збору, у зв`язку з чим відповідач ОСОБА_1 не має права на відшкодування судових витрат.

IV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п.п.1, 2, 375 ч. 1, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 -відхилити.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 13 серпня 2019 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає. Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 25.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова