Справа №639/1446/19
Провадження №2/639/1072/19
14 серпня 2019 року Жовтневий районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Баркової Н.В.,
за участю секретаря - Кузнецової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -
15.03.2019 року до Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся позивач ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить суд стягнути з відповідача грошову суму у розмірі 4 500 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 14.03.2019 року становить 120 163,18 грн. та судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.09.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4 500,00 доларів США на три місяці, які зобов`язався повернути по закінченню 3-місячного строку з дати передачі коштів, тобто до 17.12.2018 року. На підтвердження укладення договору позики та отримання від ОСОБА_1 вищевказаної грошової суми, ОСОБА_2 17.09.2018 року складено розписку. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором позики не виконав, позику не повернув, чим порушив права позивача. Позивачем направлено на адресу реєстрації та адресу фактичного проживання відповідача листи-претензії №07/12 від 07.12.2018 року з вимогою повернути грошові кошти до 18.12.2018 року. Листи відповідач не отримував, вони повернулися до позивача за закінченням строку зберігання.
У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.04.2019 року прийнято позов до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. Призначено судове засідання.
В судове засідання 14.08.2019 року учасники справи не з`явились, повідомлені належним чином про дату, час і місце розгляду справи. Позивач подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ст. 128 ЦПК України, у судове засідання повторно не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не надав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.08.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 17.09.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики. За умовами вказаного договору ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 4 500,00 доларів США на три місяці, які зобов`язався повернути по закінченню 3-місячного строку з дати передачі коштів. На підтвердження укладення договору позики та отримання від ОСОБА_1 вищевказаної грошової суми, ОСОБА_2 17.09.2018 року складено розписку, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи (а.с.26).
Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України та відповідно до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Правовий аналіз ст. 545 ЦК України дає підстави вважати, що держатель оригіналу боргового документа є належним кредитором у зобов`язанні, на підтвердження виникнення якого наданий такий документ. Тобто наявність оригіналів документів у позивача може свідчити про наявність певних зобов`язань саме перед ним.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Статтею 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позику. Так, відповідно до ч.1 зазначеної статті позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Як вбачається з Постанови Верховного Суду від 16 січня 2019 року (справа №373/2054/16-ц), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч.1 ст. 1046 ЦК України, а також ч.1 ст.1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.
Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, враховуючи, що відповідач в судове засідання не з`явився відзив на позов не надав і не довів обставин, що свідчили б про повернення боргу позивачу, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми за договором позики від 17.09.2018 року у зв`язку з коливанням курсу валют саме в іноземній валюті у розмірі 4 500 доларів США, тобто в межах позовних вимог та відповідно до змісту укладеного сторонами договору.
Окрім того, у зв`язку з задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений відповідно до квитанції від 14.03.2019 року у сумі 1 201,64 грн. (а.с. 2).
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 166, 256, 263- 265, 280-282 ЦПК України, ст.525, 526, 553, 554, 625, 1046, 1047, 1049,1050 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму за договором позики від 17.09.2018 року у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 201 (одна тисяча двісті одна) гривня 64 копійки.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через Жовтневий районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Нововодолазьким РВ ГУ МВС України в Харківській області 16.12.2010 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_5 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 22.04.2009 року, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 19.08.2019 року.

Суддя Н.В. Баркова