Справа № 545/2317/19
Провадження № 2/545/1163/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" листопада 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Потетій А.Г.

при секретарі Кудря А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району, Головного управління Держгеокадастру України в Полтавській області, третя особа ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Мачухівської сільської ради Полтавського району, Головного управління Держгеокадастру України в Полтавській області, третя особа ОСОБА_2 , про скасування державної реєстрації земельної ділянки.

В позові послався на те, що на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року позивач набув права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав його матері та розташований в АДРЕСА_1 . Право власності на вищевказане майно було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 серпня 2016 року.

Отримавши у власність садибу позивач звернувся до сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з метою подальшої приватизації відповідної земельної ділянки.

16 серпня 2016 року Мачухівською сільською радою Полтавського району було прийнято рішення яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,18 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Саме така площа земельної ділянки була закріплена за попередніми власниками житлового будинку. Так, згідно довідки Мачухівської сільської ради від 28.11.2016 р., яка посилається на земельно-кадастрову книгу 1602, за громадянкою ОСОБА_3 числиться земельна ділянка площею 0,18 га в АДРЕСА_1 . Як встановлено судом в описовій частині рішення від 07.07.2016 р. щодо кола спадкоємців, ОСОБА_3 була власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Після її смерті, 25.09,1997 року ії спадщину фактично прийняла ОСОБА_4 після якої спадкове майно оформив як спадкоємець за законом позивач. Згідно ч. 4 с. 82 ЦПК України 4. обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Після отриманого рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із ь землеустрою позивач звернувся до проектної організації із відповідною заявою на розробку технічної документації. В результаті здійсненні фактичних промірів було виявлено в національній кадастровій системі перетин земельної ділянки, що відведена позивачу із земельною ділянкою, яка відведена відповідачу для приватизації (кадастровий номер :01:001:1349). Схематично перетин двох ділянок зазначений на схемі № 2, що додається до позовної заяви. Відповідна накладка двох ділянок унеможливлює розроблення технічної документації та реєстрації земельної ділянки в державному кадастрі та державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем. Такі відомості були викладені проектною організацією в листі № 81 від 06.03.2019 р. копія якого додається.

Позивач із свого боку, з метою врегулювання спору звертався до Мачухівської сільської ради з проханням допомогти вирішити його питання шляхом надання відповідачу іншої земельної ділянки щоб звільнити частину ділянки, що накладається, але представники місцевого органу влади не проявили достатньо зусиль, оскільки відповідач не погоджувався. Доказом звернення позивача до сільської ради є лист від 11.06.2019 р. Мачухівської сільської ради про те, що спір між позивачем та відповідачем щодо земельних відносин орган місцевого самоврядування не в силах вирішити та рекомендує звернутися до суду.

Таким чином, позивач на законних підставах користувався земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою і рішенням органу місцевої влади, але після замірів ділянки стало відомо, що частина виділеної йому земельної ділянки перетинається з іншою вже зареєстрованою в НКС земельною ділянкою, що фактично перешкоджає позивачу використати своє право на приватизацію даної ділянки у визначеному розмірі. Як вище зазначено, межі і площа ділянки позивача були сформовані задовго до рішення сільської ради про надання дозволу на розробку технічної документації та задовго до реєстрації земельної ділянки відповідачем. У відповідних межах цією ділянкою користувалися попередні власники будинку ОСОБА_3 .

В даному випадку, скоріш за все причиною виникнення спору стала неправильна реєстрація земельної ділянки відповідача в кадастровій системі.

Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів,, а також дотримуватися правил добросусідства. Хоча сторони спору ще не є власниками земельних ділянок, але принципи добросусідства і непорушності меж при користуванні земельними ділянками повинні бути дотримані також і користувачами.

За відсутності належним чином зареєстрованої земельної ділянки позивач буде позбавлений можливості реалізації права власності на житловий будинок, зокрема, продати його без зареєстрованої під ним земельної ділянки.

Що стосується підстав набуття позивачем права користування спірною земельною ділянкою, то таким документом є рішення від 16.08.2016 р. Мачухівської сільської ради яким орти місцевого самоврядування надає позивачу право на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,18 га в АДРЕСА_1 . Крім того, дана земельна ділянка відведена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності згідно рішення Полтавського районного суду від 07.07.2016 р. № 545/2409/16-ц, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, земельна ділянка, що згідно довідки Мачухівської сільської ради від 28.11.2016 р. знаходилася у користуванні ОСОБА_3 , за рішенням Полтавського районного суду від 07.07.2016 р. після реєстрації за позивачем права власності на житловий будинок, відведена в користування позивачу для обслуговування його житлового будинку з господарськими будівлями.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, від представника на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі.

Від відповідачів на адресу суду надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, та відзиви на позов, в яких прохали відмовити в задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, викликався належним чином, про що є докази в матеріалах справи, зокрема копія оголошення на сайті «Судова влада».

Суд, дослідивши докази, якими обґрунтовується позов, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на підставі рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 липня 2016 року позивач набув права власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що належав його матері та розташований в АДРЕСА_1 . Право власності на вище вказане майно було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05 серпня 2016 року.

Отримавши у власність садибу позивач звернувся до сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку технічної документації щодо встановлення меж земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з метою подальшої приватизації відповідної земельної ділянки.

16 серпня 2016 року Мачухівською сільською радою Полтавського району було прийнято рішення яким надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,18 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 . Саме така площа земельної ділянки була закріплена за попередніми власниками житлового будинку. Так, згідно довідки Мачухівської сільської ради від 28.11.2016 р., яка посилається на земельно-кадастрову книгу 1602, за громадянкою ОСОБА_3 числиться земельна ділянка площею 0,18 га в АДРЕСА_1 . Як встановлено судом в описовій частині рішення від 07.07.2016 р. щодо кола спадкоємців, ОСОБА_3 була власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . Після її смерті, 25.09,1997 року ії спадщину фактично прийняла ОСОБА_4 після якої спадкове майно оформив як спадкоємець за законом позивач. Згідно ч. 4 с. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Після отриманого рішення про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою позивач звернувся до проектної організації із відповідною заявою на розробку технічної документації. В результаті здійсненні фактичних промірів було виявлено в національній кадастровій системі перетин земельної ділянки, що відведена позивачу із земельною ділянкою, яка відведена відповідачу для приватизації (кадастровий номер :01:001:1349). Схематично перетин двох ділянок зазначений на схемі № 2, що додається до позовної заяви. Відповідна накладка двох ділянок унеможливлює розроблення технічної документації та реєстрації земельної ділянки в державному кадастрі та державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за позивачем. Такі відомості були викладені проектною організацією в листі № 81 від 06.03.2019 р. копія якого додається.

Позивач із свого боку, з метою врегулювання спору звертався до Мачухівської сільської ради з проханням допомогти вирішити його питання шляхом надання відповідачу іншої земельної ділянки щоб звільнити частину ділянки, що накладається, але представники місцевого органу влади не проявили достатньо зусиль, оскільки відповідач не погоджувався. Доказом звернення позивача до сільської ради є лист від 11.06.2019 р. Мачухівської сільської ради про те, що спір між позивачем та відповідачем щодо земельних відносин орган місцевого самоврядування не в силах вирішити та рекомендує звернутися до суду.

Таким чином, позивач на законних підставах користувався земельною ділянкою для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,18 га в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою і рішенням органу місцевої влади, але після замірів ділянки стало відомо, що частина виділеної йому земельної ділянки перетинається з іншою вже зареєстрованою в НКС земельною ділянкою, що фактично перешкоджає позивачу використати своє право на приватизацію даної ділянки у визначеному розмірі. Як вище зазначено, межі і площа ділянки позивача були сформовані задовго до рішення сільської ради про надання дозволу на розробку технічної документації та задовго до реєстрації земельної ділянки відповідачем. У відповідних межах цією ділянкою користувалися попередні власники будинку ОСОБА_3 .

В даному випадку, скоріш за все причиною виникнення спору стала неправильна реєстрація земельної ділянки відповідача в кадастровій системі.

Відповідно до п. «г» та п. «е» ч. 1 ст. 91 ЗК України, власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів,, а також дотримуватися правил добросусідства. Хоча сторони спору ще не є власниками земельних ділянок, але принципи добросусідства і непорушності меж при користуванні земельними ділянками повинні бути дотримані також і користувачами.

За відсутності належним чином зареєстрованої земельної ділянки позивач буде позбавлений можливості реалізації права власності на житловий будинок, зокрема, продати його без зареєстрованої під ним земельної ділянки.

Що стосується підстав набуття позивачем права користування спірною земельною ділянкою, то таким документом є рішення від 16.08.2016 р. Мачухівської сільської ради яким орти місцевого самоврядування надає позивачу право на розробку технічної документації із землеустрою на земельну ділянку площею 0,18 га в АДРЕСА_1 . Крім того, дана земельна ділянка відведена для обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить позивачу на праві власності згідно рішення Полтавського районного суду від 07.07.2016 р. № 545/2409/16-ц, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Згідно ч. 2 ст. 120 ЗК України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Отже, земельна ділянка, що згідно довідки Мачухівської сільської ради від 28.11.2016 р. знаходилася у користуванні ОСОБА_3 , за рішенням Полтавського районного суду від 07.07.2016 р. після реєстрації за позивачем права власності на житловий будинок, відведена в користування позивачу для обслуговування його житлового будинку з господарськими будівлями.

Відповідно до ст. 67 ЦПК України доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно до статті 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 79-1 Земельного Кодексу України формування земельної ділянки полягає, у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після його державної реєстрації. Отже, для державної реєстрації права власності на земельну ділянку необхідно внести відповідну земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, а в даному випадку це неможливо з підстав перетину двох ділянок, як описано вище.

Згідно п.9, п.10 ст. 79-1 Земельного Кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Позивач не звертався до управління Держгеокадастру за витягом з ДЗК оскільки на даний час з вище викладених причин не може бути виготовлена технічна документація на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту п. З ч. 2 ст.16 ЦК України випливає, що способами захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЗК України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Як відомо, земельна ділянка, що відведена відповідачу та яка перетинається з ділянкою, що відведена позивачу, зареєстрована в Державному земельному кадастрі (оскільки присвоєно кадастровий номер) але не зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що означає, що вона не є об`єктом права приватної власності відповідача, а отже, для вирішення спору необхідно земельну ділянку кадастровий номер :01:001:1349 вилучити з НКС скасувавши державну реєстрацію цієї ділянки в Державному земельному кадастрі, що дасть можливість зареєструвати ділянку позивача у визначених Мачухівською сільською радою межах.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 76, 81, 89, 247, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати в Державному земельному кадастру державну реєстрацію земельної ділянки - кадастровий номер :01:001:1349, цільове призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського Апеляційного суду через Полтавський районний суд на протязі тридцяти днів з моменту проголошення, а учасниками, що не були присутні при його проголошенні у той же строк з моменту отримання копії рішення. В разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення віддруковане суддею власноручно та є оригіналом.

Суддя: А.Г.Потетій