РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2019 року м. Рівне

Справа № 569/12036/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/856/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Хилевича С.В.,Шимківа С.С.

секретар судового засідання:Ковальчук Л.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "ЕТАЛОН",

за участю: представника позивача, відповідача Серка В.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області в складі судді Тимощука О.Я. від 26 березня 2019 року, проголошене в 14 год. 06 хв. в м. Рівне,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" про відшкодування шкоди завданої в ДТП.

Позов мотивує тим, що 21.05.2015 року сталася ДТП за участі відповідача ОСОБА_2 , який керував автомобілем марки "Опель Віваро", реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки "ЗАЗ SENS", під його керуванням. Внаслідок вказаної ДТП він отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року у справі №560/1181/15-к, який був частково змінений ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року в частині цивільного позову ОСОБА_1 до ПАТ "СК "Еталон", визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована відповідачем ПАТ "СК "ЕТАЛОН" відповідно до умов договору страхування (поліс АІ/2707306).

Зазначає, що з метою отримання страхового відшкодування за шкоду завдану здоров`ю, він подав відповідну заяву відповідачу ПАТ "СК "ЕТАЛОН" та звертався із позовною заявою 22.09.2015 року, яка в подальшому була залишена без розгляду ухвалою суду у справі № 570/457/16-ц. Вказана позовна заява від 22.09.2015 року до ПАТ СК "ЕТАЛОН" містила усі необхідні реквізити та відповідає вимогам ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Однак, на даний час в добровільному порядку жоден з відповідачів не здійснює відшкодування завданої йому шкоди.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути із ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду в сумі 10 000 грн., та солідарно із ОСОБА_2 та ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" шкоду заподіяну життю та здоров`ю внаслідок ДТП в розмірі 41176,45 грн., пеню в сумі 20 564,32 грн., відсотки за використання коштів в сумі 2 907,17 грн., збитки від інфляції в сумі 13464,65 грн., а всього 78112,59 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" про відшкодування шкоди завданої в ДТП задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Стягнуто з ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування за шкоду завдану здоров`ю в розмірі 29704,61 грн., пеню - 14 836,32 грн., 3% річних - 2 097,23 грн., інфляційні витрати - 10 019,07 грн., а всього - 56 657,23 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що оскільки 22.09.2015 року ОСОБА_1 було пред`явлено позов до ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" та в його розпорядженні була письмова вимога позивача щодо сплати страхового відшкодування та копії документів необхідних для прийняття рішення, то обов`язок страховика сплатити страхове відшкодування позивачу настав впродовж 90 днів після вступу у законну силу вироку у справі №560/1181/15-к, яким встановлено вину ОСОБА_2 , а тому з ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 29704,61 грн. страхового відшкодування за шкоду завдану здоров`ю в розмірі, 14 836,32 грн.- пені, 2 097,23 грн.- 3% річних та 10 019,07 грн. - інфляційних витрат.

Також, враховуючи характер та тривалість страждань позивача внаслідок його каліцтва в ДТП, втрату працездатності, вимушені зміни в житті в т.ч. звільнення із роботи з посади водія, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення на користь позивача з відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5000 грн.

В поданій апеляційній скарзі ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Зазначає, що в заяві позивача про збільшення позовних вимог, останній просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів шкоду заподіяну життю та здоров`ю внаслідок ДТП в розмірі 41176,45 грн., пеню - 20564,32 грн., відсотки за використання коштів - 2907,17 грн., збитки від інфляції - 13464,65 грн., однак суд вийшов за межі позовних вимог та стягнув кошти лише з ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН".

Позивачем було проігноровано вимоги п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", так як із заявою про виплату страхового відшкодування останній не звертався, в зв`язку з чим у ПрАТ "СК "ЕТАЛОН" грошове зобов`язання перед останнім не виникало.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що обов`язок ПрАТ "СК "ЕТАЛОН" сплатити страхове відшкодування позивачу настав впродовж 90 днів після вступу у законну силу вироку у справі №560/1181/15-к, так як вказаний вирок, яким було вирішено питання про стягнення з ПрАТ СК "ЕТАЛОН" коштів, ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23.05.2016 року було скасовано в частині цивільного позову ОСОБА_1 та направлений на новий розгляд, а в подальшому за заявою ОСОБА_1 був залишений без розгляду.

Крім того, є безпідставним покликання судом на постанову Великої Палати Верховного Суду від 4.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, в якій не розглядались правові відносини, які є предметом спору у даній справі.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ "Страхова компанія "ЕТАЛОН" про солідарне відшкодування шкоди завданої в ДТП відмовити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року у даній цивільній справі, за якими суд першої інстанції стягнув страхове відшкодування із страховика.

Доводи ПрАТ "Страхова компанія "ЕТАЛОН" про безпідставність та необґрунтованість врахування судом першої інстанції висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц є безпідставними, оскільки відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не підстави позову чи склад учасників справи, розглянутої Верховним Судом.

Крім того, висновок викладений у вказаній постанові Великої Палати Верховного Суду, стосується саме правових відносин, які є предметом спору у даній справі - відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Просить залишити апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" без задоволення, а рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року без змін.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" звертає увагу на те, що постанова Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц стосувалась неповідомлення страховика про ДТП винуватцем, а також виникнення спору між страховою компанією та особою з приводу заявленого позову в порядку суброгації.

В поданих запереченнях на відповідь на відзив ОСОБА_2 вважає, що страховиком не спростовано ні правильності, ні необхідності врахування у даній цивільній справі судом висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц про те, що саме страховик є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди і, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Крім того, стаття 35 Закону не передбачає, що подання (потерпілим) заяви про страхове відшкодування є імперативною умовою для його виплати.

Рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача моральної шкоди в сумі 5000 грн. сторонами не оскаржується та його законність в цій частині апеляційним судом не перевіряється.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2015 року сталася ДТП за участю автомобіля марки "Opel Vivaro", реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля марки "ЗАЗ SENS", під керуванням ОСОБА_1 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 була застрахована в ПрАТ "СК "ЕТАЛОН" відповідно до полісу АІ/2707306.

Внаслідок вказаної ДТП позивач отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали довготривалий розлад здоров`я.

Вказані обставини встановлені вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року у справі №560/1181/15-к, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 286 КК України, а також частково задоволено цивільний позов ОСОБА_1 до СК "ЕТАЛОН" про стягнення моральної та матеріальної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 23 травня 2016 року вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року в частині вирішення цивільного позову, а саме в частині стягнення з ПАТ СК "ЕТАЛОН" на користь потерпілого ОСОБА_1 матеріальної шкоди, пов`язаної з витратами на лікування в розмірі 18756 грн. 34 коп., упущеної вигоди в розмірі 18080 грн. 30 коп. та понесених витрат з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп., а всього 37080 грн. 24 коп., а також моральної шкоди в порядку ст.26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в розмірі 1854 грн. 01 коп. скасовано і призначено новий розгляд в суді першої інстанції в цій частині в порядку цивільного судочинства в тому ж суді в іншому складі суду.

В подальшому вказаний цивільний позов було залишено без розгляду Дубровицьким районним судом Рівненської області за заявою ОСОБА_1 , яким подано нову позовну заяву до Рівненського міського суду Рівненської області.

Відповідно до статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" № 1961-IV є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п. 24.1. ст. 24 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Мінімальний розмір страхового відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення IІI групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку (п.п. 21.1, 26.2 ст.26 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

У відповідності до ст. 26-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що 27.04.2015 року АТГ при УМВС України в Рівненській області, з яким ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах, подано до СК "ЕТАЛОН" повідомлення про настання страхового випадку.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили (пункт 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV).

У постанові колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 березня 2018 року у справі № 910/426/17 суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій і зазначив таке: "потерпіла особа не зобов`язана звертатися до особи, у якої застраховано цивільно-правову відповідальність заподіювача шкоди. Таке право, враховуючи висновок, викладений у рішенні Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року № 15-рп/2002, може бути реалізоване безпосередньо шляхом подання відповідного позову до суду. Можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами в залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту. Держава може стимулювати вирішення правових спорів у межах досудових процедур, однак їх використання є правом, а не обов`язком особи, яка потребує такого захисту".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.06.2019 року у справі №465/4621/16-к дійшла висновку, що у системному зв`язку зі статтею 36 положення підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 цього Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Крім цього, у підпункті 37.1.3 пункту 37.1. статті 37 вищезазначеного Закону передбачено іншу підставу для відмови у відшкодуванні - невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на його отримання, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Таким чином, у зазначеній нормі втілено загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками. Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої цим законом процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру.

Будь-яких доводів, які б свідчили про те, що неподання ОСОБА_1 заяви про страхове відшкодування призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, ПрАТ СК "ЕТАЛОН" ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні апеляційному суді не наведено.

Визначений Законом № 1961-IV порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні статті 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, якщо йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

За наведеного, необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що оскільки позивач в супереч вимогам п. 35.1. ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" із заявою про виплату страхового відшкодування не звертався у ПрАТ СК "ЕТАЛОН" зобов`язання по виплаті такого відшкодування перед останнім не виникало.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 22.09.2015 року було заявлено до ПрАТ "СК "ЕТАЛОН" цивільний позов у кримінальній справі №560/1181/15-к, тобто фактично було пред`явлено письмову вимогу щодо страхового відшкодування, та страховику було відомо про настання страхового випадку, останній не був позбавлений можливості вжити усіх можливих заходів для своєчасного розслідування та прийняття рішення про виплату страхового відшкодування.

Також, на підставі пункт 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обов`язок відповідача ПрАТ "СК "ЕТАЛОН" сплатити страхове відшкодування позивачу настав після спливу 90 днів після вступу у законну силу вироку у кримінальній справі №560/1181/15-к та обґрунтовано у відповідності до ст.ст. 22, 24, 26, 26-1, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" стягнув з відповідача ПрАТ "СК "ЕТАЛОН" страхове відшкодування за шкоду завдану здоров`ю, а саме: витрати на лікування в сумі 13 657,91 грн., відшкодування за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, в сумі 14616 грн., а також відшкодування моральної шкоди в сумі 1 413,70 грн.

При визначенні вказаних сум судом наведено в оскаржуваному рішенні відповідні розрахунки, правильність яких сторонами не оспорюється.

Не заслуговують на увагу покликання ПрАТ СК "ЕТАЛОН" на скасування апеляційним судом вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 28 січня 2016 року в частині цивільного позову ОСОБА_1 , так як вказаний вирок в частині визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, апеляційним судом залишено без змін.

Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 979 ЦК України договір страхування є правовідношенням, в якому страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату). Відтак, таке правовідношення є грошовим зобов`язанням.

Позивач (потерпілий), хоча і не є стороною договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного відповідачами, але наділяється правами за цим договором: на його або третьої особи користь страховик зобов`язаний здійснити страхове відшкодування. Отже, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (висновок Верховного Суду України у постанові від 1 червня 2016 року у справі № 6-927цс16).

Таким чином, оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, то суд першої інстанції, встановивши, що ПрАТ СК "ЕТАЛОН" будучи обізнаним про настання страхового випадку та пред`явлення до нього потерпілим цивільного позову у кримінальній справі, не виплатило ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у визначений законом строк, дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для стягнення із страховика на користь позивача пені за прострочення виплати страхового відшкодування в сумі 14 836,32 грн., 3% річних в сумі 2 097,23 грн., а також 10 019,07 грн. інфляційних втрат.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне покликання судом в оскаржуваному рішенні на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 4.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц, відповідно до якого покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності, є необґрунтованими, оскільки у вказаній постанові зроблено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах.

Не є виходом за межі позовних вимог задоволення судом позовних вимог лише до одного з відповідачів, з яких позивач просив стягнути кошти солідарно.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ч.3 та ч.13 ст.141 ЦПК України судові витрати понесені по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок відповідача ПрАТ СК "ЕТАЛОН".

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375,376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ЕТАЛОН" залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року залишити без змін.

Понесені витрати по оплаті судового збору при подачі апеляційної скарги віднести за рахунок Приватного акціонерного товариства "Страхова Компанія "ЕТАЛОН".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14 серпня 2019 року.

Судді: Бондаренко Н.В.

Хилевич С.В.

Шимків С.С.