Справа № 158/419/19
Провадження № 2/0158/259/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Корецької В.В.

за участю секретаря - Процик Л.В.

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Гурич І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Ківерцівського районного суду Волинської області з позовом до Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області про визнання протиправним та скасування пункту 34 додатку №1 до рішення сесії Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №14/1 від 21.02.1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства громадянами Озерської сільської ради».

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21.02.1997 року Озерською сільською радою Ківерцівського району Волинської області було прийняте рішення №14/1, яким позивачу передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,07 (без зазначення одиниці виміру), в тому числі 0,06 ріллі (без зазначення одиниці виміру), будівлі 0,01 (без зазначення одиниці виміру), однак йому не було відомо про вказане рішення, яке прийняте відповідачем без дотримання вимог чинного законодавства щодо порядку прийняття таких рішень, а тому просить визнати протиправним та скасувати пункту 34 додатку №1 до рішення сесії Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №14/1 від 21.02.1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого селянського господарства громадянами Озерської сільської ради».

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 01.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

21.03.2019 року від представник відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовних вимог останній не визнав, посилаючись на те, що позивачем не правильно зазначена назва оскаржуваного рішення - «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства громадянами Озерської сільської ради», крім того позивач, звернувся особисто з письмовою заявою про передачу йому в приватну власність земельних ділянок і на підставі цієї заяви прийняте оскаржуване рішення, тому йому було відомо про вказані правовідносини. Разом з тим, згідно записів до господарської книги №2 особовий рахунок 01-0153-1 розділ 111 зазначено, що площа земельної ділянки для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель становить 0,07 га.

Також представником відповідача було подано клопотання про заміну первинного відповідача належним відповідачем.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 27.03.2019 року ухвалено замінити по даній справі первісного відповідача Озерську сільську раду Ківерцівського району Волинської області на належного - Тростянецьку сільську раду Ківерцівського району Волинської області.

17.04.2019 року ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області закрито підготовче провадження по даній справі та призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив їх задовольнити.

Представник відповідача Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області - Гурич І.С. в судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечила, просила у їх задоволенні відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.

Відповідно до вимог ст. 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 17.02.1987 року ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 житловий будинок, житловою площею 44,1 кв.м., розташований на земельній ділянці розміром 800 кв.м. у с. Озеро Ківерцівського району Волинської області /а.с.84-85/.

Встановлено, що позивач ОСОБА_3 19.02.1997 року особисто звернувся до Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області із заявою, в якій просив дати згоду на передачу безкоштовно у приватну власність земельних ділянок: для будівництва та обслуговування житлового будинку у розмірі 0,07 га, для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,60. Дана заява була зареєстрована за вхідним номером 341 (а.с.75).

Дані обставини не заперечила в судовому засіданні і свідок ОСОБА_5 , яка зазначила, що у 1987 року ними було придбано об`єкт незакінченого будівництва та рішенням виконавчого комітету Озерської сільської Ради народних депутатів від 07.01.1987 року №4 - земельна ділянка площею 1 200 квадратних метрів була надана в безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку і господарчих будівель на землях присадибного фонду колгоспу Імені Свердлова. У 1997 році вони вирішили приватизувати зазначену земельну ділянку, шляхом написання заяви позивачем ОСОБА_3 , зміст тієї заяви, а саме в якому розмірі земельна ділянка їй не було відомо. Зазначила, що на підставі рішення Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №14/1 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства громадянами Озерської сільської ради» від 21.02.1997 року, яке вони отримали у архіві у 2018 році вони дізналися, що їм виділено безоплатно в користування земельну ділянку розміром 0,07 га, коли ствердила, що їм повинно бути виділено 0,12 га. Також зазначила, що земельну ділянку не приватизували та вищевказаним рішенням не цікавилися значний проміжок часу у зв`язку із тим, що не було коштів. Однак вказала, що з моменту придбання будинку і по сьогоднішній день користуються даною земельною ділянкою в розмірі 0,07 га.

Рішенням Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №14/1 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства громадянами Озерської сільської ради» від 21.02.1997 року вирішено передати безкоштовно у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку згідно з додатком №1, для ведення особистого підсобного господарства згідно із додатком №2. Згідно додатку №1 для обслуговування житлового будинку ОСОБА_3 була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,07 («одиниці виміру не зазначено») в тому числі рілля 0,06 («одиниці виміру не зазначено») та 0,01 («одиниці виміру не зазначено»). Згідно додатку №2 для ведення особистого підсобного господарства ОСОБА_3 була передана безкоштовно у приватну власність земельна ділянка площею 0,60 («одиниці виміру не зазначено») в тому числі 0,60 («одиниці виміру не зазначено») (а. с.17).

Згідно частини другої статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частина перша статті 81 ЗК України передбачає можливість набути права власності на землю кожному громадянину України на безоплатній основі із земель державної чи комунальної власності.

Стаття 121 ЗК України вказує на розмір землі, на яку вправі розраховувати громадяни для безоплатної передачі із земель державної або комунальної власності.

Згідно частини четвертої статті 116 ЗК України своїм правом на земельну ділянку можливо скористатися одноразово, по кожному із видів.

Статтею 118 ЗК України встановлений порядок безоплатної приватизації земельних ділянок. Відповідно до частини першої статті 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з копії свідоцтва на забудову садиби в сільському населеному пункті Української РСР, ОСОБА_3 було передано у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку і господарчих будівель земельну ділянку площею 1200 квадратних метрів на землях присадибного фонду колгоспу імені Свердлова. Разом з тим, дане свідоцтво без дати, не підписане уповноваженими особами та належним чином не завірене /а.с.24/.

19.02.1997 року з метою отримання у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 звернувся, у порядку чинному на той час, до Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області з відповідною заявою про надання йому безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку у розмірі 0,07 га .

Однак, відповідно до статті 22 Земельного кодексу України від 22.06.1993 року (який був чинний на момент подання заяви від 19.02.1997 року та винесення оскаржуваного рішення) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Крім того, право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (стаття 23 ЗК України від 22.06.1993 року).

Разом з тим, для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара (стаття 56 ЗК України від 22.06.1993 року).

Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара (частина друга статті 67 ЗК України від 22.06.1993 року)

Тобто, позивач ОСОБА_3 у встановленому порядку звернувся до сільської ради із проханням виділити йому у власність 0,07 га земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, а для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га, що є у межах норм визначених ЗК України від 22.06.1993 року.

Озерська сільська рада Ківерцівського району Волинської області рішенням від 21.02.1997 року розглянувши заяву ОСОБА_3 , який мав у користуванні земельну ділянку у селі Озеро, вирішила передати у приватну власність земельні ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку 0,07 («одиниці виміру не зазначено»), для ведення особистого підсобного господарства - 0,60 («одиниці виміру не зазначено»).

Вищевикладене свідчить про те, що позивачу ОСОБА_3 було надано право на приватизацію земельних ділянок, які він просив, однак, суду не було надано жодних документів, що свідчили б про оформлення права власності на такі земельні ділянки, тобто останній не реалізував своє право на набуття у власність безоплатно земельних ділянок.

У відповідності із статтею 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 89 ЦПК встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд не бере до уваги твердження позивача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_1 , що рішення сесії Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №14/1 від 21.02.1997 року «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства громадянами Озерської сільської ради» є протиправним, у зв`язку з не зазначенням у ньому одиниць виміру земельних ділянок, на які було надано дозвіл для приватизації з огляду на наступне.

Озерською сільською радою Ківерцівського району Волинської області було визначено розміри земельних ділянок в межах норм діючого ЗК України на той момент. В рішенні було допущено помилку тільки в тій частині, що не зазначено одиницю виміру земельних ділянок, а саме - гектар (га), що є дефектом форми оскаржуваного рішення. Окремі дефекти форми рішення «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства громадянами Озерської сільської ради» не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування. Якщо спірне рішення прийняте державним органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів форми спірного рішення.

Крім того, твердження позивача про те, що рішення є протиправним, так як ОСОБА_3 не було відомо про його прийняття також є безпідставним, оскільки таке рішення було винесене на підставі його заяви, копія якої надана суду.

З врахуванням вищевикладеного та беручи до уваги те, що позивач не використав свого права на приватизацію земельних ділянок, рішення сесії Озерської сільської ради Ківерцівського району Волинської області №14/1 від 21.02.1997 «Про передачу у приватну власність земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства громадянами Озерської сільської ради» на даний час є невиконаним, крім того дане рішення прийняте на підставі норм законодавства, чинного на момент виникнення правовідносин, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 41, 55, 121 Конституції України, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 78-81, 116, 118, 125, 126, 140, 152, 153, 155 Земельного кодексу України, ст.ст. 4, 16, 31, 203, 321, 328, 373 Цивільного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, про визнання протиправним та скасування рішення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_1 .

Представник позивача - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Тростянецька сільська рада Ківерцівського району Волинської області, адреса: с. Тростянець, вул. Волі, 23, Ківерцівського району Волинської області.

Представник відповідача - Гурич Ірина Сергіївна, робоча адреса: с . Тростянець, вул. Волі, 23, Ківерцівського району Волинської області .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення виготовлено 02.08.2019 року.