Справа № 541/1313/19
Номер провадження 2/541/805/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 серпня 2019 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої, судді Андрущенко-Луценко С.В.,

з участю секретаря Калініченко Л.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Миргороді в порядку загального провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності,-

ВСТАНОВИВ:

20.06.2019 ОСОБА_1 звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. В якому просила, визнати за нею право власності на кімнату № 43 , площею 12,8 кв.м., по АДРЕСА_3 та залишити у власності ОСОБА_2 кімнату 46 площею 12,1 кв.м., по АДРЕСА_3 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є власником 1/2 частки двох кімнат № 43 та 46 по АДРЕСА_3 іншим співвласником 1/2 частини кімнат є її син ОСОБА_2 . Ці кімнати зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, як один об`єкт власності на підставі свідоцтва про право власності. Між собою вони поділили кімнати та користуються кожен своєю. Так позивач приживає та користується кімнатою № 43 , а відповідач кімнатою № 46

На даний час у позивачки виникла необхідність виділення її частки в натурі із спільної часткової власності, з метою подальшого розпорядження належним їй майном, можливості отримання субсидії. Тому вона звернулася до суду за захистом свого права власності.

Ухвалою суду від 05.08.2019 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її предстапвник адвокат Бондаренко С.Г. позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити із підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні, позовні вимоги визнав повністю. Не заперечував проти виділу в рахунок частки матері кімнату № 43 , яка більше ніж та що виділиться йому. Не претендує на грошову компенсацію в рахунок різниці площі кімнат.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/2 частині житлових кімнат № 43 та №46 , загальною площею 25 кв. метрів , житловою площею 23,2 кв. АДРЕСА_3 . Кімнати зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності, як один об`єкт власності на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого 12.05.2009 Миргородським комунальним житлово-експлуатаційним управлінням (а.с.4,5,6).

Кімнати №43 та 46, які знаходяться у спільній частковій власності сторін, являються двома відокремленими кімнатами, які мають окремі виходи, що підтверджується технічним паспортом (а.с.9-13).

Відповідно до акту фактичного користування кімнатами №43 та № 46 , сторони володіють, користуються та проживають кожен у своїй кімнаті. Вони добровільно визначили порядок користування та проживання у цих кімнатах. Позивач проживає у кімнаті №43, площею 12.8 кв.м, а відповідач у кімнаті №46, площею 12, 1 кв. м. (а.с.15).

Пункт №56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майнових та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. №1127 визначає, що для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду.

Відповідно до ч. 1ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом.

Аналіз положень ст.ст. 183, 358, 364, 379, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування кімнатами, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно до своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як жилі через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Відповідно до ст.ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Як вбачається, між сторонами відсутній спір щодо поділу спільного майна та виділу часток в натурі, але вони не можуть зареєструвати своє право власності, кожен на свою кімнату, оскільки кімнати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровані як один об`єкт власності.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997року №475/97-ВР, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та виділення в натурі ОСОБА_1 1/2 частки, що є у спільній частковій власності, кімнату № 43 загальною площею 12,8 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., площею допоміжних приміщень 0,9 кв.м., яка складається з: 1) житлової кімнати, житловою площею 11,9 кв.м., 2) вбудована шафа загальною площею, 0,3 кв.м., 3) вбудована шафа загальною площею, 0,3 кв.м., 4) вбудована шафа загальною площею, 0,3 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3 та визнати за нею право власності на цю кімнату, припинивши право спільної часткової власності співвласників.

Виділити ОСОБА_2 кімнату № 46 загальною площею 12,1 кв.м., житловою площею 12,1 кв.м., площею, яка складається з: 1) житлової кімнати, житловою площею 12,1 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3 та визнати за ним право власності на цю кімнату та припинити право спільної часткової власності співвласників в зв`язку з виділенням їх часток майна в натурі.

Суд не встановлює та не присуджує грошову компенсацію ОСОБА_2 , оскільки він погодився із запропонованим варіантом виділу кімнат, не просив стягнути з позивачки на його користь грошову компенсацію, про що надав письмову заяву. І розуміє, що при виділі майна в натурі, його частка є меншою.

В зв`язку з тим, що позивачка не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 76-81, 141,200, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 358, 364, 367 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності задовольнити повністю.

Виділити ОСОБА_1 , в натурі нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності, а саме кімнату № 43 загальною площею 12,8 кв.м., житловою площею 11,9 кв.м., площею допоміжних приміщень 0,9 кв.м., яка складається з: 1) житлової кімнати, житловою площею 11,9 кв.м., 2) вбудована шафа загальною площею, 0,3 кв.м., 3) вбудована шафа загальною площею, 0,3 кв.м., 4) вбудована шафа загальною площею, 0,3 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3

Визнати за ОСОБА_1 право власності на кімнату № НОМЕР_2 кв.м., що знаходиться АДРЕСА_3

Виділити ОСОБА_2 в натурі нерухоме майно, що перебуває у спільній частковій власності, а саме кімнату № 46 загальною площею 12,1 кв.м., житловою площею 12,1 кв.м., яка складається з: 1) житлової кімнати, житловою площею 12,1 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3

Визнати за ОСОБА_2 право власності на кімнату № НОМЕР_3 кв.м., що знаходиться по АДРЕСА_3

Припинити право спільної часткової власності співвласників в зв`язку з виділенням їх часток майна в натурі.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційних через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Суддя: С. В. Андрущенко-Луценко