Справа № 490/7171/19
н/п 2/490/3762/2019
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА
11 листопада 2019 року суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення коштів,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача про стягнення коштів у розмірі 1125,00 грн.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.08.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків допущених при її подачі. Підстави залишення позовної заяви без руху викладені в ухвалі.
Оскільки, ухвала про залишення позовної заяви без руху , в частині виконання вимог ст. ст.175,177 ЦПК України, позивачем у повному обсязі не була виконана, матеріали позовної заяви, відповідно до ухвали судді від 06.09.2019 року повернуто позивачу із роз`ясненням права звернення до суду повторно, у випадку якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.
Не погоджуючись із даною ухвалою, позивач подав 17.09.2019 року апеляційну скаргу.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17.10.2019 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.09.2019 року скасовано, а справу направлено до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду. Приймаючи дане рішення, суд апеляційної інстанції вказав, що першої інстанції передчасно зробив висновки про невідповідність позовної заяви вимогам п.п. 4, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки зміст позовних вимог, спосіб захисту в ній викладено відповідно до наведених норм права. Позивач в заяві зазначив, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. В заяві зазначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; зазначені підстави повернення коштів; залучені особи, яких позивач вважав за необхідне залучити. Виходячи зі змісту ст. 175 ЦПК України в позовній заяві не передбачено зазначення питання про поворот виконання рішення.Отже, висновки суду першої інстанції не вказують на недоліки позовної заяви, а містять судження, що стосуються суті позовних вимог, які тягнуть постановлення інших за значенням судових рішень.Поєднання в одному судовому рішенні різних за змістом правових висновків, а також використання в ньому формулювань, які, якщо зважити на юридичну природу оскарженої ухвали і можливе виконання її умов, за перспективи судового розгляду можуть стати підставами для твердження про небезсторонність суду, є порушенням вимог процесуального закону, за яких ухвала не може залишатися в силі, а підлягає скасуванню з направленням позовної заяви до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
Справу передано судді Черенковій Н.П. 11.11.2019 року.
Статтею 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК, з підстав, зазначених у ст. 36 ЦПК України суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Законодавець надає учасникам судового процесу можливість коректного розв`язання ситуації, що створилася, шляхом заяви самовідводу, що і є етичним моментом законодавства, яке регулює ці питання. На переконання суду, кінцевою метою законодавця було досягнення максимальної впевненості в тому, що у учасників процесу не повинно виникати сумнівів у неупередженості судді.
При цьому, якщо рішення суду (судді) оскаржувалося позивачем або відповідачем, то виникає «зайва» напруга у відносинах судді з такими особами, оскільки вона могла скластися з невдоволення таких осіб рішенням і діями конкретного судді. Тому доцільно надати такій особі в інших справах право відводу такого судді, щоб особисті стосунки такої особи та судді не впливали на об`єктивність майбутнього судового рішення.
Окрім того, декілька «помилок суду на користь однієї із сторін» можуть свідчити про упередженість суду і майбутнє рішення вже може розцінюватися як умисне.
Відповідно до п.п. 66 рішення ЄСПЛ у справі "Бочан проти України" суб`єктивний критерій це особисті переконання та поведінка конкретного судді. Об`єктивний критерій це факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви у безсторонності судді та оцінка того, чи забезпечив суддя достатні гарантії для виключення правомірних сумнівів в безсторонності (зовнішні ознаки).
ЄСПЛ нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (див., серед багатьох інших джерел, "Булут проти Австрії" (Bulut v. Avstria), рішення від 22 лютого 1996 року, Reports 1996-II, с. 356, п. 31, та "Томан проти Швейцарії" (Thomann v. Switzerland), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, 825, п. 30). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
Реалізація принципу верховенства права, визначеного ЦПКУкраїни, є неможливою без забезпеченої можливості доступу особи до незалежного, неупередженого суду, провадження в якому відповідає вимогам справедливого судового розгляду.
Пункт 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, наголошує, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в його неупередженості.
Крім того, Євросуд нагадав, що будь-який служитель Феміди, щодо якого є підстави сумніватися в неупередженості, повинен усунутися від розгляду справи.
Беручи до уваги наявність постанови Миколаївського апеляційного суду від 17.10.2019 року, в якій зазначено, що висновки суду першої інстанції не вказують на недоліки позовної заяви, а містять судження, що стосуються суті позовних вимог, які тягнуть постановлення інших за значенням судових рішень, та враховуючи вимоги положень національного законодавства і практику Європейського суду з прав людини, з метою уникнення будь - яких сумнівів в учасників цивільного процесу з розгляду матеріалів позовної заяви щодо неупередженості судді, суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкова Н.П. вважає необхідним заявити собі самовідвід по справі №490/7171/19.
Керуючись ст.ст.36, 38, 40, 258, 260 ЦПК України, суддя,-
Відвести суддю Черенкову Н.П. від розгляду цивільної справи №490/7171/19 за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення коштів.
Передати дану справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Черенкова