Уманський міськрайонний суд Черкаської області
Справа №705/2968/18
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2019 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:
головуючого судді Коваля А.Б.
секретаря судового засідання Шаповал Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Уманської райдержадміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, вказавши, що 22.09.2001 року вона з відповідачем уклали шлюб, який рішенням Уманського міськрайонного суду від 28.02.2012 року було розірвано. Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу постійно проживає з нею. Рішенням Уманського міськрайонного суду від 13.09.2012 року вирішено - стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 липня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.
З часу коли вони з відповідачем почали проживати окремо (2011 рік) і до теперішнього часу вона одна піклується про дочку, її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, всіляко сприяє здобуттю нею освіти, готує її до самостійного життя та повністю утримує.
Після розірвання між ними шлюбу та її переїзду на нове місце проживання відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, взагалі не піклується про дочку, не переймається здобуттям нею освіти, не готує її до самостійного життя, не цікавиться її здоров`ям, розвитком, не приймає участі в утриманні дочки, в останній час повністю відмовився від сплати аліментів, встановлених рішенням суду.
Тому вона звернулась до органу опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації із заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.
Органом опіки і піклування під час розгляду її заяви та інших матеріалів було встановлено, що ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої дочки, не забезпечує їй необхідне харчування, медичний догляд та лікування. Починаючи з 2012 року поступово почав віддалятися від доньки, а згодом, із січня 2017 року взагалі перестав спілкуватися з нею та сплачувати аліменти, відмовляв у наданні дозволу на оформлення дочці паспорта для її виїзду за кордон. В своїх поясненнях дитина підтвердила факт невиконання батьківських обов`язків, повідомила, що протягом двох років намагалася налагодити стосунки з батьком, телефонувала йому, питала дозволу відвідати його, проте він все менше цікавився дочкою, не надавав кошти на її потреби.
За результатами розгляду її заяви, органом опіки і піклування Уманської районної державної адміністрації зроблено висновок № 3-2018 від 16.03.2018 року, згідно з яким орган опіки і піклування вбачає за доцільне порушити клопотання перед Уманським міськрайонним судом про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Дочка не заперечує щодо позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки останній ніякої участі в її житті не приймає.
Просить суд винести рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стосовно ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Родниківка, Уманського району, Черкаської області та проживає в АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідача на її користь судові витрати.
Представник позивача ОСОБА_1 . - ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та її представника. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, у відповідності до вимог чинного законодавства, шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, але про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань до суду не надходило.
Представник третьої особи органу опіки і піклування Уманської райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, причини неявки невідомі, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно.
На підставі вищевикладеного та відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень ч.1 ст. 81 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та ч. 1 ст. 13 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Родниківською сільською радою Уманського району Черкаської області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є: батьком ОСОБА_2 , матір`ю - ОСОБА_4 . Актовий запис № 20.
Згідно висновку органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації, складеного 16.03.2018 року № 3-2018 до служби у справах дітей звернулася громадянка ОСОБА_4 із заявою про позбавлення батьківських прав її колишнього чоловіка, батька малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як такого, що злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
З пояснень та документів встановлено, що з моменту розлучення батьків (2012 р.) вихованням та утриманням доньки займається мати, ОСОБА_1 Батько дитини ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд та лікування. Починаючи з 2012 року, поступово почав віддалятися від доньки, а згодом, із січня 2017 року взагалі перестав спілкуватися з нею, а також сплачувати аліменти. Крім того, на неодноразові звернення ОСОБА_1 щодо оформлення малолітній паспорту для поїздки на відпочинок за кордон, щоразу відмовляв.
Малолітня ОСОБА_3 навчається в 8 класі Родниківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, характеризується як всебічно розвинена, відповідальна, комунікабельна учениця, має високий та достатній рівень успішності, займається спортом. У своїх поясненнях дитина підтверджує факт невиконання батьківських обов`язків своїм батьком. Крім того, повідомила, що упродовж двох років намагалася налагодити стосунки з батьком, телефонувала йому, питала дозволу відвідати його. Проте, батько все менше цікавився донькою, не надавав кошти на її потреби. За останній рік ОСОБА_2 не зробив жодних зусиль щодо налагодження стосунків із донькою, не виявив інтересу до потреб, не телефонував, не відвідував, навіть не вітав з днем народження. Орган опіки і піклування Уманської райдержадміністрації вбачає за доцільне порушити клопотання перед Уманським міськрайонним судом про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вирішуючи питання про застосування норм матеріального права, суд виходив з такого.
Згідно ст.ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Приписами вказаної Конвенції, Закону України «Про охорону дитинства», Європейської Конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною 03 серпня 2006 року, гарантовано та забезпечено право дитини з боку усіх державних та приватних структур, а також з боку батьків на належне батьківське виховання та піклування, забезпечення дитини сімейним затишком, розвиток індивідуальності та захисту всіх прав дитини навіть від самих батьків, що не суперечить вимога ст. 150 СК України.
Зі змісту ст. 150 СК України вбачається, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги письмові докази, задовольняючи позов суд виходить з таких мотивів.
Виходячи з системного аналізу наведених в рішенні норм СК України, Закону України «Про охорону дитинства», суд констатує, що наявність обставин порушення прав дитини та невиконання батьківських обов`язків має бути підставою для позбавлення батьківських прав відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню своєї дитини, з дитиною не спілкується, турботи та уваги до неї не проявляє, не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої дочки, не забезпечує їй необхідне харчування, медичний догляд та лікування. Дитина проживає з матір`ю, яка забезпечує дочку усім необхідним для нормального розвитку та виховання, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_3 , письмовими поясненнями, довідками Родниківської сільської ради, тощо (а.с. 9, 10, 13, 21, 22, 23 ).
За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідача слід позбавити батьківських прав.
Керуючись ст.ст. 4, 76, 81, 89, 206, 247, 264, 265, 280-289, 352-354 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 155, 160, 161, 164 СК України, суд -
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Родниківка, Уманського району, Черкаської області та проживає в АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в сумі 704,80 грн.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Роз`яснити сторонам у справі, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Тобто суб`єктом подання заяви про перегляд заочного рішення є виключно відповідач, а не інші особи, які беруть участь у справі. Повторне заочне рішення сторони можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя: А. Б. Коваль