Номер провадження: 22-ц/813/2658/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів: Сегеди С.М., Гірняк Л.А.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року, ухваленого під головуванням судді Кисельова В.К., повний текст рішення складено 05 листопада 2018 року, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення збитків та моральної шкоди.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 31.08.2017 року о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Сузукі» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сахарова, 20 в м. Одесі, при виїзді з двору, не надала перевагу в русі автомобілю марки «БМВ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та скоїла із ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Вищевказані факти підтверджуються постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року, згідно якої ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до ремонтної калькуляції №9144 від 20.09.2017 року наданою фірмою «Емералд Моторс», вартість ремонту автомобіля, який належить ОСОБА_1 становить 303 259, 36 гривень. Крім того, позивач поніс витрати на підготовку вказаного висновку у розмірі 1 500 гривень та послуги евакуатора у розмірі 700 гривень, що підтверджується відповідними квитанціями.

Також позивач відчув душевні страждання, пов`язані з повним перетворенням життєвих можливостей, оскільки сам факт ДТП приніс позивачу хвилювання та страждання. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу він вимушений був вживати дії пов`язані з отриманням страхового відшкодування, звертатися до страховика, суму моральної шкоди оцінив у розмірі10000 гривень.

На підставі викладеного, позивач просив суд стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 56317 гривень 07 копійок, витрати за надання послуг евакуатора у розмірі 700 гривень, витрати за проведення авто-товарознавчого дослідження у розмірі 1500 гривень, моральну шкоду у розмірі 4000 гривень, судовий збір у розмірі 625 гривень 17 копійок, а всього суму у розмірі 63142 гривень 24 копійки.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_4 , представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди у розмірі 56 317,07 грн. скасувати, ухвалити нове, яким зменшити суму матеріальної шкоди, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , посилаючись на неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_4 , представник ОСОБА_2 зазначив, що суд необґрунтовано відмовив у прийнятті доказів, а саме авто-товарознавчого дослідження, яке виконане ТОВ «Хавк Холдинг» №30905170 від 18.09.2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту є меншою, ніж наведена позивачем.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що доводи апеляційної скарги не містять підстав для скасування рішення суду, а також зазначає, що доказ, на який посилається відповідач був наданий з порушенням порядку, встановленого ст. 83 ЦПК України, тому не підлягає дослідженню та прийняттю до уваги.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 31.08.2017 року о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Сузукі» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Сахарова, 20 в м. Одесі, при виїзді з двору, не надала перевагу в русі автомобілю марки «БМВ» реєстраційний номер НОМЕР_2 , та скоїла із ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2017 року ОСОБА_2 притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Відповідно до звіту №9144 від 31.08.2017р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу СПД ОСОБА_5 , вартість матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля марки «БМВ» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить суму у розмірі 156317 гривень 07 копійок (а.с. 9-21).

Задовольняючи частково позов, ОСОБА_1 про стягнення збитків та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом вірно зазначено, що вина відповідача у спричинені позивачу матеріальної шкоди є доведеною.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

У відповідності до ч. 1,2 ст. 1166 ЦПК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Висновки суду про те, що оскільки відповідач не довів обставини, що включають його вину у завданні шкоди позивачу, то він повинен відшкодувати заподіяну шкоду.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Судом встановлено, що позивачем в якості доказу наявності матеріальної шкоди надана ремонтна калькуляція №9144 від 20.09.2017 року, яка підготовлено ТОВ «Емералд Моторс», згідно якої вартість ремонту автомобіля, який належить ОСОБА_1 становить 303 259, 36 гривень, однак позивачем не було доведено наявність матеріальних збитків саме у зазначеному розмірі.

Висновки суду про єдиний належний доказ розміру матеріальної шкоди у звіті №9144 від 31.08.2017р. про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу СПД ОСОБА_5 , в якому встановлено, що вартість матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля марки «БМВ» реєстраційний номер НОМЕР_2 становить суму у розмірі 156317 гривень 07 копійок є вірними(а.с. 9-21).

Судом також визначено та встановлено, що позивач отримав від СК «Уніка» страхове відшкодування у розмірі 100000 гривень, що не заперечувала в судовому засіданні представник позивача.

Частиною 1 ст. 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

На підставі викладеного, суд прийшов до обґрунтованого висновку, що розмір матеріальної шкоди становить різницю між розміром матеріальної шкоди, який встановлений авто-товарознавчим дослідженням 156317 гривень 07 копійок та страховим відшкодування 100000 гривень, що становить суму у розмірі 56317 гривень 07 копійок, яка і підлягає стягненню з відповідача.

Суд також на законних підставах прийшов до обґрунтованого висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на підготовку висновку у розмірі 1 500 гривень та послуги евакуатора у розмірі 700 гривень, оскільки вищевказані витрати позивач був змушений здійснити для відновлення порушеного права (а.с. 35-36).

Стосовно позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, судом зазначено наступне.

Позивач звертаючись до суду, також просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10000 гривень, посилаючись на те, що в момент дорожньо-транспортної пригоди, він отримав величезний стрес, він тривалий час не мав можливості використовувати автомобіль за цільовим призначенням, що завдало значних незручностей для нього особисто та членів сім`ї.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 р. визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб.

Суд вірно зазначив, що діями відповідача ОСОБА_1 були заподіяні моральні страждання, які виразилися у порушенні звичайного способу життя, пов`язані з експлуатацію автомобіля, він був позбавлений можливості використовувати автомобіль за призначенням, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації життя.

Проте, суд, з урахуванням принципів співмірності та справедливості, вірно визначив, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода саме у розмірі 4000 гривень.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 , представника ОСОБА_2 про те, щосуд необґрунтовано відмовив у прийнятті доказів, а саме авто товарознавчого дослідження, яке виконане ТОВ «Хавк Холдинг» №30905170 від 18.09.2017 року, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту є меншою, ніж наведена позивачем, колегія суддів вважає безпідставними, оскількивідповідачка, та її представник не надали суду пояснень щодо поважності пропуску подачі вищевказаного доказу, на підставі чого судому прийнятті вищевказаного доказу, а саме копії авто-товарознавчого дослідження було відмовлено, крім того, судом було роз`яснено щодоможливості подачі клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи, проте сторони не виявили бажання його подавати, виходячи з чого судом був зроблений обґрунтований висновок про те, що відповідачем не доведено обставин неправильності висновку, на які сторона посилались у своєму відзиву щодо авто-товарознавчого дослідження.

Інші доводи апеляційної скарги також не є суттєвими, та такими, що не підлягають задоволенню.

Нових доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції надано не було.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги на момент винесення судових рішень, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянути судом першої інстанції при розгляді справи, та їм була надана відповідна правові оцінка, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для ухвалення нового рішення - не має.

Судова колегія, розглянувши справу прийшла до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 31 жовтня 2018року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 11 листопада 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ С.М. Сегеда

______________________________________ Л.А. Гірняк