ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«10» травня 2019 року

м. Харків

справа № 638/9216/18-ц

провадження № 22ц/818/1264/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.

учасники справи:

позивач - Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Перемога-66»,

відповідач - ОСОБА_1

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року у складі судді Подус Г.С.

в с т а н о в и в:

У червні 2018 року Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Перемога-66» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення членських внесків, який у подальшому уточнив.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 на підставі її заяви прийнята до членів кооперативу та зобов`язалась своєчасно сплачувати вступний, щомісячний та інші внески згідно Статуту та протоколів зборів кооперативу.

Зазначив, що станом на 29 травня 2018 року у ОСОБА_1, за якою закріплено бокс НОМЕР_1, обліковується прострочена заборгованість за членськими внесками у загальному розмірі 11 465,00 грн., в тому числі 10 500,00 грн. - залишок несплаченого цільового внеску (на благоустрій: асфальтування, підпірна стіна, протипожежний виїзд) згідно протоколу загальних зборів від 07 вересня 2017 року; 205,00 грн. - річний внесок на 2018 рік згідно протоколу правління від 02 березня 2018 року; 760,00 грн. - заборгованість зі сплати щомісячного внеску за лютий-травень 2018 року (по 190,00 грн. на місяць) згідно протоколу загальних зборів від 07 вересня 2017 року.

Вказав, що протоколом загальних зборів членів кооперативу від 07 вересня 2017 року вирішено підвищити суму щомісячних внесків до 190,00 грн. за кожний одномісний гаражний бокс та затверджено розмір цільового внеску у сумі 13 500,00 грн., з чим ОСОБА_1 висловлювала свою незгоду. Протоколом від 18 вересня 2017 року затверджено строк оплати цільових внесків у розмірі 13 500,00 до 01 жовтня 2017 року; протоколом від 02 березня 2018 року затверджено суму річних внесків за 2018 рік у розмірі 205,00 грн.

Зазначив, що згідно Статуту кооперативу членські внески сплачуються щомісячно до 10 числа наступного місяця, за яким настає такий обов`язок по сплаті, однак ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо сплати членських внесків не виконує.

У заяві про уточнення позовних вимог вказав, що станом на 25 жовтня 2018 року відповідачем частково погашено заборгованість за членськими внесками, а саме: 07 червня 2018 року сплачено 950,00 грн. - заборгованість із сплати щомісячних внесків за лютий-червень 2018 року; 20 липня 2018 року сплачено 190,00 грн. - заборгованість зі сплати щомісячних внесків за липень 2018 року; 19 вересня 2018 року сплачено 10 500,00 грн. - залишок несплаченого цільового внеску на благоустрій.

Разом з тим, станом на 25 жовтня 2018 року за відповідачем обліковується прострочена заборгованість в загальному розмірі 7157,00 грн., яка складається з річного членського внеску у розмірі 205,00 грн.; щомісячного членського внеску за вересень 2018 року у розмірі 190,00 грн., судовий збір у розмірі 1762,00 грн., що сплачений з розрахункового рахунку кооперативу 18 червня 2018 року, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Вказав, що кооперативом понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., які сплачені з розрахункового рахунку кооперативу згідно рахунку №3 та акту виконаних робіт від 22 жовтня 2018 року за договором про надання професійної правничої допомоги від 20 червня 2018 року з Адвокатським об`єднанням «Адвокатська Компанія «Мельник і Квашнін».

Зазначив, що правова допомога включала, зокрема, збір документів та проведення виїзних консультацій, аналіз матеріалів та підготовку позову, на що витрачено загалом 5,431 години.

Вказав, що рішенням Ради адвокатів Харківської області №17 від 21 березня 2018 року вирішено формувати гонорар адвоката за годину роботи не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день виплати, отже розмір витрат на правову допомогу у сумі 5000,00 грн. повністю відповідає рекомендованим мінімальним ставкам адвокатського гонорару (5,431 х (1841/2).

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Перемога-66» в якості заборгованості зі сплати членських внесків: 190,00 грн. - заборгованість зі сплати щомісячного внеску за вересень 2018 року; 205,00 грн. - заборгованість зі сплати річного внеску 2018 року; судові витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.; судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року, резолютивну частину якого на виконання ухвали Харківського апеляційного суду від 14 січня 2019 року додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 березня 2019 року доповнено щодо інших позовних вимог, позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Гаражно - будівельний кооператив «Перемога-66» - задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражно - будівельний кооператив «Перемога-66» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.; в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь кооперативу заборгованості зі сплати членських внесків у розмірі 190,00 грн. та 205,00 грн. - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати в частині стягнення з неї витрат на правову допомогу та судового збору і прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі; не звернув увагу на те, що за заявленими позовними вимогами або не наступив строк виконання зобов`язання, або воно виконано і тому відсутні підстави для судового захисту інтересів позивача; що членські внески, які просив стягнути позивач, сплачені нею 19 липня 2018 року у розмірі 190,00 грн. та 07 листопада 2018 року у розмірі 205,00 грн.; що річний внесок сплачується протягом року і строк виконання цього зобов`язання на момент прийняття рішення не настав; що на момент прийняття рішення у справі вона взагалі не мала заборгованості зі сплати членських внесків, що стало підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог; що вона дізналась про подачу позову лише 07 листопада 2018 року, копію уточненої позовної заяви взагалі не отримувала, а також подала заяву про відкладення судового засідання, проте, суд розглянув справу за її відсутності і в рішенні вказав, що вона нібито подала заяву про розгляд справи без її участі; що належних доказів надання професійної правничої допомоги, зокрема, доказів відображення відповідних доходів у Книзі доходів та витрат, яку має вести адвокат, не надано, склад витрат на її надання не проаналізовано; що позов, поданий кооперативом, завідомо необґрунтований; що суд повністю відмовив у задоволенні вимог за основним зобов`язанням, проте, безпідставно стягнув з неї судові витрати у повному обсязі; що ще до початку розгляду справи по суті відомо про відсутність заборгованості і спору, але суд не сприяв вирішенню справи мировою угодою і реалізації права повернення 50% сплаченого судового збору.

18 квітня 2019 року від Обслуговуючого кооперативу «Гаражно - будівельний кооператив «Перемога-66» до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому кооператив вважав, що апеляційна скаргу є безпідставною, не містить беззаперечних, належних та допустимих доказів, які б підтверджували її обгрунтованість.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, рішення суду в оскаржуваній частині - змінити.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині мотивовано тим, що розмір витрат на надання професійної правничої допомоги в сумі 5000,00 грн. доведено.

Проте, з таким висновком суду повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що в задоволенні позову позивачу відмовлено, оскільки ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді першої інстанції заборгованість зі сплати членських внесків в розмірі 190,00 грн. - заборгованість зі сплати щомісячного внеску за вересень 2018 року; 205,00 грн. - заборгованість зі сплати річного внеску 2018 року, сплатила в добровільному порядку. Проте, стягнуто суму судового збору в розмірі 1762, 00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

В абзаці 1 пункту 38 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам також роз`яснено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення всіх понесених ним у справі витрат з відповідача. Визнання відповідачем позову не є підставою для звільнення його від сплати судових витрат.

Відповідний правовий висновок викладено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 вересня 2018 року (справа № 661/3865/16-ц, провадження № 61-31399 св 18).

Матеріали справи свідчать про те, що заборгованість зі сплати щомісячного внеску за лютий-травень 2018 року у розмірі 760,00 грн. погашено ОСОБА_1 06 червня 2018 року, тобто ще до звернення позивача до суду.

07 листопада 2018 року ОСОБА_1 добровільно сплачено річний внесок у розмірі 205,00 грн. Залишок несплаченого цільового внеску на благоустрій у розмірі 10 500,00 грн. сплачено відповідачем лише 18 серпня 2018 року, та щомісячний членський внесок за вересень 2018 року у розмірі 190,00 грн. сплачено 06 листопада 2018 року, тобто вже після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі.

Зважаючи на те, що позивач не підтримував своїх вимог щодо стягнення членських внесків унаслідок задоволення їх відповідачем вже після пред`явлення позову, він має право на стягнення з відповідача понесених ним судових витрат.

Виходячи з вищевикладеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що за заявленими позовними вимогами або не наступив строк виконання зобов`язання або воно виконано і тому відсутні підстави для судового захисту інтересів позивача; що членські внески, які просив стягнути позивач, сплачені нею 19 липня 2018 року у розмірі 190,00 грн. та 07 листопада 2018 року у розмірі 205,00 грн.; що річний внесок сплачується протягом року і строк виконання цього зобов`язання на момент прийняття рішення не наступив; що на момент прийняття рішення у справі вона взагалі не мала заборгованості зі сплати членських внесків, що стало підставою для відмови у задоволенні цих позовних вимог, що позов, поданий кооперативом, завідомо необґрунтований; що суд повністю відмовив у задоволенні вимог за основним зобов`язанням, проте, безпідставно стягнув з неї судові витрати у повному обсязі; що ще до початку розгляду справи по суті було відомо про відсутність заборгованості і спору, але суд не сприяв вирішенню справи мировою угодою і реалізації права повернення 50% сплаченого судового збору, є необґрунтованими та не спростовують висновків суду щодо стягнення з неї судового збору.

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції, виходив з вимог закону та обставин справи та обгрунтовано стягнув 1762, 00 грн. судового збору з ОСОБА_1 , який відповідно до Закону України "Про судовий збір" є мінімальним при подачі позову майнового характеру юридичною особою.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення членських внесків, які були предметом позову, задоволені відповідачем вже після звернення до суду, кооператив був вимушений також понести витрати на правову допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Частинами 5, 6 статті 15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське об`єднання. Від імені адвокатського об`єднання договір про надання правової допомоги підписується учасником адвокатського об`єднання, уповноваженим на це довіреністю або статутом адвокатського об`єднання.

Адвокатське об`єднання може залучати до виконання укладених об`єднанням договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське об`єднання зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Згідно статті 26 цього Закону документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі, з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

За змістом статті 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам.

До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами.

Таким чином, на підтвердження здійсненної правової допомоги необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.

Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Як вбачається з матеріалів справи між Обслуговуючим кооперативом «Гаражно-будівельний кооператив «Перемога-66» та Адвокатським об`єднанням «Адвокатська компанія «Мельник і Квашнін» 20 червня 2018 року укладено договір про надання професійної правничої допомоги, згідно умов якого Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання по наданню професійної правничої допомоги, пов`язаної із забезпеченням юридичного обслуговування клієнта, що включає в себе захист та представництво інтересів останнього в органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування щодо супроводження фінансово-господарської діяльності та представництво інтересів клієнта у судових органах та інстанціях за вимогою клієнта, а також надання консультацій і роз`яснень з юридичних питань.

Згідно пункту 4.1. цього договору вартість послуг виконавця складає вартість роботи виконавця по наданню послуг за даним договором, вартість винагороди виконавця за позитивні результати наданих послуг та визначається в акті виконаних робіт за надані послуги (а. с. 56-57).

З акту виконаних робіт від 22 жовтня 2018 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 20 червня 2018 року вбачається, що Адвокатське об`єднання «Адвокатська компанія «Мельник і Квашнін» здійснило надання в період з 20 червня 2018 року по 22 жовтня 2018 року для Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Перемога-66» послуг професійної правничої допомоги адвокатами з приводу стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 11 465,00 грн. в якості заборгованості зі сплати членських внесків, згідно вимогам договору, на загальну суму 5000,00 грн. (а. с. 58).

Як вбачається з рахунку №3 від 22 жовтня 2018 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 20 червня 2018 року за період з 20 червня 2018 року по 22 жовтня 2018 року надано наступні послуги: збір документів та проведення виїзних консультацій, аналіз матеріалів та підготовка цивільного позову з приводу стягнення з ОСОБА_1 коштів у розмірі 11 465,00 грн. в якості заборгованості зі сплати членських внесків, подача позову, вартість яких з урахуванням ціни послуг за годину у розмірі 920,50 грн. та витрачених 5,431 годин, становить 5000,00 грн. (а. с. 59).

Сплата кооперативом послуг з надання правової допомоги у зазначеному розмірі підтверджується оригіналом платіжного доручення №1274 від 24 жовтня 2018 року (а. с. 60).

Матеріали справи свідчать про те, що позовна заява та заява про уточнення позовних вимог, а також заява від 22 листопада 2018 року про часткове підтримання позову складені та підписані представником позивача - адвокатом Ковкіним О.В., що діє на підставі довіреності від 15 червня 2018 року №15/06 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №1025 від 05 серпня 2011 року (а. с. 39, 40).

Проте, доказів проведення виїзних консультацій, зокрема, проїзних документів, посвідчень про відрядження тощо, які включено до рахунку №3 від 22 жовтня 2018 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 20 червня 2018 року, матеріали справи не містять.

Крім того, не надано розрахунку погодинної вартості правової допомоги, оскільки у рахунку №3 від 22 жовтня 2018 року зазначена лише загальна кількість часу, витрачена на надання правової допомоги, та не зазначено, який конкретно час витрачено на вчинення окремих дій.

За таких обставин судова колегія вважає обґрунтованим покладення на відповідача відшкодування витрат позивача за надання правової допомоги у розмірі 2500,00 грн. У зв`язку з чим рішення суду в цій частині підлягає зміні та зменшенню розміру стягнутих витрат на правничу допомогу з 5000,00 грн. до 2500,00 грн.

При цьому доводи ОСОБА_1 щодо того, що належних доказів надання професійної правничої допомоги, зокрема, доказів відображення відповідних доходів у Книзі доходів та витрат, яку має вести адвокат, не надано, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року № 481 затверджено форму Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та порядку її ведення, проте, як вбачається з матеріалів справи за надання правничої допомоги позивачем сплачено не фізичний особі чи фізичній особі-підприємцю, а адвокатському об`єднанню, яке є юридичною особою.

Посилання ОСОБА_1 щодо того, що вона дізналась про подачу позову лише 07 листопада 2018 року, копію уточненої позовної заяви взагалі не отримувала, а також подавала заяву про перенесення судового засідання, проте, суд розглянув справу за її відсутності і в рішенні вказав, що вона нібито подала заяву про розгляд справи без її участі, не є підставою для скасування судового рішення в оскаржуваній частині, оскільки зазначене не призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Разом з тим підстав для перерозподілу судового збору у зв`язку з поданням апеляційної скарги не вбачається, оскільки згідно із пунктом 22 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.

В іншій частині судове рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 22 листопада 2018 року в оскаржуваній частині - змінити в частині стягнення витрат на правничу допомогу.

Розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражно - будівельний кооператив «Перемога-66» витрат на правничу допомогу зменшити з 5000,00 грн. до 2500,00 грн.

В іншій оскаржуваній частині рішення суду залишити без змін.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Обслуговуючого кооперативу «Гаражно - будівельний кооператив «Перемога-66» заборгованості зі сплати членських внесків у розмірі 190,00 грн. та 205,00 грн. не переглядалося.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.