КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Панченко М.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Маличівській Н.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

28 травня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» про захист прав споживачів та просив стягнути на його корсить страхове відшкодування у розмірі 122 877,44 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 29 серпня 2016 року між ПрАТ «СК «УНІКА» та ним ОСОБА_1 було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 011109/4610/0000085, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 . 09.01.2017 стався страховий випадок, під час якого відбулося пошкодження транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 . Листом вих. № 213122 від 29.03.2017 страхова компанія повідомила, що відповідно до п. 10.1.2.2 Договору та Звіту 6878 від 27.02.2017 автомобіль страхувальника є конструктивно знищеним.

Проте, згідно Звіту № 1030 про призначення вартості матеріального збитку автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 встановлено, що вартість матеріального збитку завданого автомобілю позивача складає 125 637,44 грн. Позивач зазначав, що франшиза повинна була б становити 1 256,37 грн., проте враховуючи офіційний курс валют НБУ станом на 09.01.2017 франшиза дорівнює 100 євро - 2760,00 грн. Таким чином, з урахуванням умов Договору страхування, розмір страхового відшкодування, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 125 637,44 грн. - 2 760,00 грн., = 122 877,44 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про захист прав споживачів задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 8 943,83 грн страхового відшкодування.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу, посилаючись на те, що воно ухвалено з неповним з`ясуванням всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків обставинам справи. У тексті апеляційної скарги викладені обставини аналогічні позовним вимогам. Окрім того, позивач зазначав, що суд першої інстанції помилково не врахував Звіту №1030 експерта про вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивача, що становить 125 637,44 грн та її не стягнув на користь позивача. Звернув увагу суду щодо позиції Верховного Суду та Закону України «Про захист прав споживачів» з приводу звільнення його від сплати судового збору. Просив рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог та стягнення на його користь 122 877,44 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 представник ПрАТ «СК «УНІКА» посилався на необгрунтованість апеляційної скарги. Зазначав, що доводи апеляційної скарги позивача зводяться до Звіту №1030 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля, проведеного на його замовлення. Проте, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про страхування», який і був застосований судом. При цьому, при укладенні договору добровільного страхування між сторонами було визначено, що повне конструктивне або фізичне зруйнування ТЗ- це випадки, коли вартість відновлювального ремонту на момент настання страхового випадку становить понад 75% ринкової (дійсної) вартості ТЗ та додаткового обладнання. В даному випадку при проведенні оцінки пошкодженого ТЗ, як позивачем, так і відповідачем відновлювальний ремонт перевищує ринкову вартість автомобіля відповідно 80,68% та 82,52%. Сторонами договору також визначалось порядок виплати страхового відшкодування в разі конструктивного знищення автомобіля. Позивач в апеляційній скарзі здійснив розрахунок суми страхового відшкодування на свій розсуд всупереч умов Договору страхування, що не узгоджується з умовами укладеного Договору та вважає його необґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

У судове засідання сторони не з`явились.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вимог частини 1 статті 44 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ч.1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 120 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання, які про час та місце розгляду справи повідомлялися, причину неявки суду не повідомили, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виникли правовідносини у сфері страхування, які регулюються ЦК України, Законом України "Про страхування" та іншими актами цивільного законодавства.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про страхування», розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Згідно ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події ( страхового випадку) виплатити другій стороні ( страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За правилами п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов`язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

За приписами ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі, зокрема, несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків.

Аналіз вищенаведених положень цивільного законодавства України в сфері страхування свідчить про те, що вони спрямовані на захист майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків).

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 19 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», з урахуванням змісту статті 979 ЦК України та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку.

Ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Задовольняючи частково позовні вимоги позивача та стягуючи з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_1 8 943,83 грн в рахунок страхового відшкодування суд першої інстанції виходив з того, що вартість відновлювального ремонту (122 833,76 грн.) пошкодженого транспортного засобу перевищує 75 % дійсної вартості транспортного засобу, що дорівнює 152 252 грн. (80,68 %), а тому у відповідності до договору страхування заявлений випадок кваліфікується як повне зруйнування транспортного засобу.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з`ясування дійсних обставин справи, прав та обов`язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих у справі доказів та норм матеріально права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону дивлячись на таке.

При ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

29 серпня 2016 року між ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», як страховиком, та ОСОБА_1 , як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 011109/4610/0000085 (це страхування лише транспортного засобу (ТЗ) від ризиків, які можуть виникнути у процесі експлуатації автомобіля), відповідно до умов якого на страхування було прийнято транспортний засіб «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 .

При укладанні договору страхування сторони погодили усі істотні умови, в тому числі, і порядок розрахунку суми страхового відшкодування та умови виплати.

Відповідно до п.2.2 даного Договору повне конструктивне або фізичне зруйнування ТЗ - це випадки, коли вартість відновлювального ремонту на момент настання страхового випадку становить понад 75 % ринкової (дійсної) вартості ТЗ та додаткового обладнання, що вказані в п. 1.1 та п. 1.1.2 з урахуванням умов п. 10.19.3.

Поняття «дійсна вартість» є договірним та його визначення міститься у п.2.2 Договору, де зазначено, що ринкова (дійсна) вартість ТЗ (та/або додаткового обладнання) - це вартість ТЗ (та/або додаткового обладнання) за цінами і тарифами, що діють на момент укладання договору.

Відповідно до п. 1.1 Договору дійсна вартість ТЗ становить 152 252 грн.

Відповідно до п. 9.3 Договору страхування розрахунок суми страхового відшкодування визначається на день настання страхового випадку.

Встановлено, що 09 серпня 2017 року стався страховий випадок, а саме відбулося пошкодження транспортного засобу «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 ., який страховою компанією визнаний, як страховий.

Відповідно до Звіту № 6878 про оцінку колісного транспортного засобу від 27.02.2017 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 становить 122 833,76 грн.

Листом від 29 березня 2017 року ПрАТ «СК «Уніка» повідомило позивача ОСОБА_1 , що відповідно до п. 10.1.2.2 Договору № 011109/4610/0000085 від 29.08.2016 та звіту № 6878 від 27.02.2017 автомобіль «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 є конструктивно знищеним, сума страховиком розрахована наступним чином:152 252,00 грн (страхова сума, визначена сторонами Договором страхування) -2760,36 грн (безумовна франшиза) -5547,81грн (фізичний знос за період дії Договору страхування)-135000,00 грн (вартість залишків) = 8 943,83 грн.

Позовні вимоги позивача зводилися до того, що відповідно до Звіту № 1030 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 встановлено, що вартість матеріального збитку завданого автомобілю складає 125 637.44 грн, а тому, на його думку відповідач зобов`язаний сплатити в рахунок відшкодування матеріальної шкоди зазначену суму.

З такими доводами позивача суд першої інстанції не погодився, як і не погоджується суд апеляційної інстанції з доводами апеляційної скарги і вважає, що висновки суду першої інстанції щодо конструктивного знищення автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 є правильними виходячи з наступного.

Так, відповідно до звіту №6878 про оцінку колісного транспортного засобу від 27.02.2017, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_1 становить 122 833,76 грн.

Відповідно до Звіту №1030 від 14.08.2017 (а.с.20), наданого позивачем вартість відновлювального ремонту та матеріального збитку є рівними і становить 125 637,44 грн.

Таким чином, вартість відновлювального ремонту автомобіля за висновком позивача становить 125 637,44 грн., а за висновком відповідача 122 833,76 грн., що і в одному, так і в іншому випадку перевищує 75% дійсної вартості транспортного засобу, що визначено Договором страхування 152 252 грн. та становить відповідно 82,52% та 80,68%, а відтак до Договору страхування заявлений випадок кваліфікується, як повне зруйнування транспортного засобу.

Згідно з пп. 10.8 договору при повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ страховик має право прийняти рішення стосовно виплати страхового відшкодування, а саме:

10.8.1 страховик здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи та зносу, який визначається відповідно до п. 10.2.2 договору. Майнові права на ТЗ у цьому випадку переходять до страховика;

10.8.2 страховик здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи, зносу, який визначається відповідно до п. 10.2.2 договору та вартості залишків ТЗ. Майнові права на ТЗ у цьому випадку залишаються у страховика;

10.8.3 вартість залишків транспортного засобу визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків (у тому числі за допомогою інтернет - аукціонів з продажу автомобілів) або шляхом експертної оцінки (у випадку відсутності попиту/пропозицій на ринку) або за погодженням сторін.

При повному зруйнуванні ТЗ при розрахунку страхового відшкодування застосовується знос ТЗ за період дії договору. Так, відповідно до п. 10.2.2 при незаконному заволодінні або повному конструктивному або фізичному зруйнуванні ТЗ (вартість відновлювального ремонту більше 75% ринкової (дійсної) вартості ТЗ та ДО, що вказана в п. 1.1 та п. 1.1.2 договору) знос ТЗ за період дії договору визначається за наведеною формулою за якою із страхової суми (152 252 грн) необхідно вирахувати вартість зносу (3,64% - 5 547,81 грн відповідно до п. 10.2.2 договору), франшизу (2 760,36 грн) та вартість залишків ТЗ на момент ДТП (135 000 грн).

Розмір страхового відшкодування у 8 943,83 грн та витрати, які поніс позивач при розгляді справи (судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам) у 704,80 грн визначений судом правильно, стверджується письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги з приводу неповного з`ясування судом першої інстанції всіх обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, оскільки як зазначалось вище відповідно до п. 10.8.1 страховик здійснює виплату страхової суми за відрахуванням франшизи та зносу, який визначається відповідно до п. 10.2.2 договору (повне зруйнування ТЗ). Майнові права на ТЗ у цьому випадку переходять до страховика. А як вбачається із матеріалів справи позивач залишаючи у себе конструктивно знищений автомобіль просить стягнути з відповідача повне страхове відшкодування в супереч, укладеному між сторонами договору та чинному законодавству.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав до часткового задоволення позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, при розгляді справи, як в суд першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції позивач не з`явився та не навіть таких обставин.

За правилами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав до скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 367,374,375,382,384 ЦПК України, колегія суддів ,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. При оголошенні вступної та резолютивної частин судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 14 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: