Справа №426/6433/16-ц
Провадження №2/751/1090/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Філатової Л. Б.

за участю секретаря Сащенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в приміщенні суду справу за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (третя особа на боці відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Сприяння»),

за участю представника позивача - адвоката Баклан А.В., представника відповідача - адвоката Марченко Н.І.,

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.

15.06.2016 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 6573702,68 гривень заборгованості за договором кредитної лінії № 190 від 26.07.2013 року, 98605,54 гривень судового збору.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що між публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» був укладений договір кредитної лінії № 190 від 26 липня 2013 року. Відповідно до п.п.2.1-2.4. кредитного договору кредит надано у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) на поповнення обігових коштів з остаточним терміном повернення не пізніше 25 липня 2014 року. Позичальник зобов`язався не пізніше останнього банківського дня періоду, в якому закінчується строк користування кредитом у межах встановленого у звітному періоді діючого ліміту кредитування, здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на наступний період. Максимальний ліміт кредитування становить 3000000,00 гривень. Відповідно до п.п.2.7.-2.7.2. кредитного договору процентна ставка встановлена в розмірі 21 % річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному договором. Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно та до повного погашення заборгованості за цим договором. За умовами кредитування, передбаченими п. 3.1.1. та п. 3.1.2. кредитного договору, банк проводить надання кредиту в безготівковій формі шляхом сплати платіжних документів, наданих позичальником або шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника відкритий у банку, для подальшої сплати платіжних документів згідно з цільовим призначенням кредиту. Надання кредиту або тієї чи іншої його частини на умовах цього договору здійснюється банком протягом 5 банківських днів після виконання позичальником усіх та кожної з умов надання договору та після надання банку документів, що підтверджують потребу в кредитних коштах, а також заявки позичальника, підписаної керівником і головним бухгалтером позичальника. В якості забезпечення виконання ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» своїх зобов`язань за кредитним договором було укладено договір поруки № 190/31 від 26.07.2013 року з ОСОБА_1 , яка з моменту підписання договору поруки зобов`язалась відповідати всіма власними коштами та майном по зобов`язаннях, взятих ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» згідно кредитного договору. Вимоги банку про усунення порушень за договором кредитної лінії залишені ОСОБА_1 без задоволення, заборгованість по кредиту не погашена. Банк свої обов`язки, передбачені кредитним договором, виконав повністю та належним чином, а позичальник та поручитель порушили умови кредитного договору: не виконали зобов`язання щодо погашення кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим станом на 17.05.2016 року, існує заборгованість за договором кредитної лінії № 190 від 26 липня 2013 року, яка складає 6573702,68 гривень, яка складається з: борг за кредитом в сумі 3000000,00 грн.; відсотки по кредиту з 08.09.2014 по 16.05.2016 в сумі 1129901,86 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 28.07.2014 по 16.05.2016 в сумі 162400,85 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 08.09.2014 по 16.05.2016 в сумі 28487,56 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 по квітень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 2035200,00 грн.; інфляційні втрати банку з жовтня 2014 по квітень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 217712,41 грн. Підстави позову - ст.ст.96, 259, 525, 526, 530, 543, 546, 553, 610-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України.

Представником відповідача подано письмові пояснення (т.2 а.с.93-94), в яких зазначає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 ніколи не укладала та не підписувала договір поруки № 190/31 від 26.07.2013 року, ні його оригіналу, ні копії у неї немає і ніколи не було. Вказує, що позивач не надав допустимих доказів того, що договір поруки № 190/31 від 26.07.2013 року був укладений та підписаний сторонами. Також, із розрахунку заборгованості ТОВ «ЛКТ «Сприяння» перед банком, що доданий позивачем до позову, вбачається, що вперше прострочення зі сплати процентів за користування кредитом виникло 08.09.2014 року і нараховує позивач проценти за користування кредитом до 30.04.2016 року. Оскільки остаточний термін повернення кредитів визначений 25.07.2014 року, то заборгованість з тіла кредиту та процентів, нарахованих на фактичну суму заборгованості, виникла вже 26.07.2014 року. В позові банк посилається на те, що вимога поручителю про сплату суми заборгованості була направлена листом № 46-02/145 від 07.09.2015 року, тобто більше ніж через 1 рік після виникнення такої заборгованості. За таких обставин є очевидним, що на дату надсилання такої вимоги порука за договором № 190/31 від 26.07.2013 року, в силу ч.4 ст.559 ЦК України була вже припиненою.

ІІ. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 17.06.2016 року провадження у даній справі було відкрито (т.1 а.с.52).

Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 02.12.2016 року позовні вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 - 6573702,68 гривень заборгованості за договором кредитної лінії № 190 від 26.07.2013 року, 98605,54 гривень судового збору та 840,00 гривень за публікацію оголошення (т.1 а.с.78-79).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 18.06.2018 року скасовано заочне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 02.12.2016 року (т.1 а.с.154).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 09.10.2018 року було витребувано від ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» оригінал договору поруки № 190/31 від 26.07.2013 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «Державний ощадний банк України» (т.1 а.с.185).

22.10.2018 року від ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» надійшли письмові пояснення, в яких вказують, що банк позбавлений можливості надати суду оригінал договору поруки № 190/31 від 26.07.2013 року, оскільки вказаний документ знаходиться в приміщенні філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Луганськ, вул. Шевченка, буд. 1, де здійснюється антитерористична операція і в результаті дій незаконних збройних формувань майно державного банку фактично вилучено з банку (т.1 а.с.191).

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 27.05.2019 року передано справу до Новозаводського районного суду м.Чернігова за територіальною підсудністю (т.2 а.с.36).

Ухвалою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.07.2019 року провадження у справі було відкрито за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання (т.2 а.с.45-46).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.09.2019 року (без видалення до нарадчої кімнати) в задоволенні клопотання представника відповідача про витребування оригіналу договору поруки - відмовлено (т.2 .с.76-78).

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 30.09.2019 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду, залучено до участі в розгляді даної справи в якості третьої особи на боці відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Сприяння» (т.2 а.с.79-80), який в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду до суду не звертались.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. До викладеного доповнив, що позивачем не пропущено строк звернення до відповідача з даними вимогами згідно Закону № 2478-8 від 03.07.2018 року, договір поруки не припинив свою дію. Вказав, що рішення суду про стягнення заборгованості з позичальника набуло законної сили, виконувалось, але частка виконання є незначною і вказати точну суму заборгованості на даний час не може. Зазначив, що в самому змісті кредитного договору міститься посилання на його забезпечення порукою відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю і виклала пояснення вказані у письмових поясненнях. При цьому вказала, що на час набрання чинності Законом № 2478-8 від 03.07.2018 року договір поруки вже припинив свою дію, а отже він не поширюється на дані правовідносини.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

26.07.2013 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» був укладений договір кредитної лінії № 190, згідно якого банк надав кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) на поповнення обігових коштів з остаточним терміном повернення не пізніше 25.07.2014 року, а позичальник зобов`язався не пізніше останнього банківського дня періоду, в якому закінчується строк користування кредитом у межах встановленого в звітному періоді діючого ліміту кредитування, здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі, що буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на наступний період. Максимальний ліміт кредитування становить 3000000,00 гривень (т.1 а.с.13-19).

В п.1.1.13. договору кредитної лінії (т.1 а.с.13) в графі «Поручитель» вказана ОСОБА_1 , її ідентифікаційний номер, в розділі 4 «Забезпечення виконання зобов`язання за договором» в п.4.1.3. вказано, що виконання Позичальника зобов`язання за цим Договором (в тому числі і додатковими до нього) забезпечується порукою ОСОБА_1 (т.1 а.с.15 на звороті).

26.07.2013 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» було укладено договір застави майнових прав № 190/22 від 26.07.2013 року (т.1 а.с.134-137) та договір застави транспортних засобів від 26.07.2013 року (т.1 а.с.138-146).

В забезпечення виконання ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» зобов`язань за договором кредитної лінії № 190 від 26.07.2013 року між ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № 190/31 від 26.07.2013 року. З моменту підписання договору поруки ОСОБА_1 зобов`язалась відповідати всіма власними коштами та майном по зобов`язаннях, взятих на себе ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» згідно умов кредитного договору (т.1 а.с. 20-21).

З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2015 року за № 46-02/145 ОСОБА_1 було направлено вимогу про усунення порушень за договором поруки № 190/31 від 26.07.2013 року (т.1 а.с.29).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 17.05.2016 року існує заборгованість за договором кредитної лінії № 190 від 26 липня 2013 року, яка складає 6573702,68 гривень, яка складається з боргу за кредитом в сумі 3000000,00 грн.; відсотків по кредиту з 08.09.2014 по 16.05.2016 в сумі 1129901,86 грн.; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 28.07.2014 по 16.05.2016 в сумі 162400,85 грн.; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 08.09.2014 по 16.05.2016 в сумі 28487,56 грн.; інфляційні втрати банку з серпня 2014 по квітень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 2035200,00 грн.; інфляційні втрати банку з жовтня 2014 по квітень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 217712,41 грн. (т.1 а.с.7-12) і даний розрахунок ніким не спростований.

Рішенням Господарського районного суду Луганської області від 12.07.2016 року позов ПАТ "Державний ощадний банк України" в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» задоволено, стягнуто з ТОВ «Лізингова торгова компанія «Сприяння» - 6087563,12 гривень заборгованості за договором кредитної лінії № 190 від 26.07.2013 року, 91313,44 гривень судового збору (т.1 а.с.128-133).

ІV. Зміст спірних правовідносин, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

В п. 4.1 копії договору поруки від 26.07.2013 року №190/31, вказано, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання за Кредитним договором.

Порука - це строкове зобов`язання і незалежно від того, встановлений її строк договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб`активне право кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст.252 ЦК України).

Разом з тим, із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що у ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 1.4) про її припинення лише у разі належного виконання договору кредиту - не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України в редакції до 23.07.2018 року - порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

У п. 2.2 договору кредитної лінії №190 від 26.07.2013 року строк виконання основного зобов`язання чітко визначений, остаточний термін повернення кредиту є 25 липня 2014 року (т.1 а.с.13 на звороті).

За таких обставин, у банку виникло право пред`явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов`язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 26 липня 2014 року протягом наступних шести місяців.

Позивач у листі від 07.09.2015 року за № 46-02/145 пред`явив вимогу поза межами строку, встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а до суду звернувся 15 червня 2016 року.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування зобов`язання поруки. Право кредитора й обов`язок поручителя після спливу строку поруки припиняються. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, виказаною у п.45,47,50 постанови від 17.04.2018 року по справі № 545/1014/15-ц.

Наявність рішення Господарського районного суду Луганської області від 12.07.2016 року (т.1 а.с.128-133) про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору поруки, а тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлено договором поруки (правова позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року по справі № 202/4494/16-ц).

За таких обставин, на момент звернення до суду з позовом порука припинилася, тому позов задоволенню не підлягає.

V. Норми права на які посилались сторони, які суд не застосував та мотиви їх незастосування.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03.07.2018 року ч.4 ст.559 ЦК України викладена в новій редакції, п.1 і п.2 Прикінцевих та перехідних положень вказують, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цим Законом і застосовується до відносин, що виникли після введення його в дію, а також до відносин, що виникли до введення його в дію та продовжують існувати після введення його в дію, крім ч.4 ст. 36 Закону України "Про іпотеку", що застосовується виключно до договорів і угод, укладених після введення в дію цього Закону. Норми зазначеного Закону, на який посилався представник позивача застосуванню не підлягають, оскільки відносини сторін за договором поруки № 190/31 від 26.07.2013 року на момент набрання чинності цим Законом припинились.

Щодо заперечень відповідача в укладенні договору поруки, то суд з ними не погоджується з огляду на зміст ч. 1-4 статті 12, ст.ст.76, 77, ч.1, ч.5, ч.6 ст.81 ЦПК України, рішення Господарського районного суду Луганської області від 12.07.2016 року (т.1 а.с.128-133), п.1.1.13. (т.1 а.с.13), розділу 4 п.4.1.3. договору кредитної лінії № 190 від 26.07.2013 року (т.1 а.с.15 на звороті), інформацію ГУНП України в Луганській області (т.1 а.с.193).

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки в задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України не стягуються.

Керуючись ст.ст.76-81, 141, 259, 263-266, 273 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (третя особа на боці відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Сприяння») - відмовити повністю.

Учасник справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Чернігівського апеляційного суду - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до або через Новозаводський районний суд міста Чернігова.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення виготовлено 08.11.2019 року.

Головуючий - суддя Л. Б. Філатова