Справа № 303/7289/17
П О С Т А Н О В А

Іменем України

31 жовтня 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Собослоя Г.Г.,

з участю секретаря Терпай С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Руденка Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 червня 2018 року (у складі судді Куцкіра Ю.Ю.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у грудні 2017 р.

Просив:

-визнати недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці у соціальній мережі Facebook, а також інформацію, поширену ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет на веб сайті: ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

-зобов`язати ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію поширену ним на сторінці у соціальній мережі Facebook шляхом публікації резолютивної частини рішення суду в цій справі на своїй сторінці у соціальній мережі Facebook не пізніше місяця із дня набрання судовим рішенням законної сили;

-зобов`язати ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет на веб сайті: ІНФОРМАЦІЯ_3 у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6 » шляхом публікації резолютивної частини рішення суду в цій справі в мережі інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 не пізніше одного місяця із дня набрання судовий рішенням законної сили;

-заборонити ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розповсюджувати будь-яким чином негативну, недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача інформацію;

-стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 100 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

На обґрунтування позовних вимог указав, що ОСОБА_1 було поширену негативну та недостовірну інформацію про позивача, а саме - на своїй сторінці Facebook у мережі інтернет відповідач розмістив статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7».

ОСОБА_3 вказану статтю перепостила в своєму блозі в мережі інтернет.

Позивач доводить, що інформація, викладена в статті та поширена в мережі, є недостовірною, порушує особисті немайнові права позивача, а саме порочить його честь, гідність та ділову репутацію.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 12 червня 2018 р. позов задоволено: визнано недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 інформацію, поширену ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 на сторінці у соціальній мережі Facebook: за інтернет-адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 а також поширену ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 у мережі інтернет на веб - сайті ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме:

- ОСОБА_2 підкуповує журналістів з метою розповсюдження недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 ; - ОСОБА_2 займається бізнесом у Росії; - ОСОБА_2 займався незаконним збагаченням шляхом розбирання заводських відвалів;- ОСОБА_2 має зв`язки з кримінальним світом; - ОСОБА_2 за рахунок незаконного збагачення шляхом розбирання заводських відвалів придбав лікеро-горілчаний завод; - ОСОБА_2 захопив рейдерським шляхом підприємство Енергомашінжинірінг; - ОСОБА_2 в 2007 р. сплатив працівникам СБУ та податківцям кошти для порушення кримінальних справ відносно компаній ОСОБА_1 ; - ОСОБА_2 має відношення до організованої злочинності; - ОСОБА_2 здійснював закидування підрозділів підприємства ОСОБА_1 пакетами з ртуттю; - ОСОБА_2 будує лікеро-горілчані заводи в Росії.

Зобов`язано ОСОБА_1 спростувати недостовірну інформацію, поширену ним на сторінці у соціальній мережі Facebook за інтернет-адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом публікації резолютивної частини рішення суду в цій справі на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook за інтернет-адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 не пізніше місяця із дня набрання судовим рішенням законної сили. Спростування повинно мати посилання на рішення суду, дату його винесення, а також мати заголовок наступного змісту: «Спростування негативної і недостовірної інформації стосовно ОСОБА_2 ». Текст спростування не має містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок ОСОБА_1 та/або будь-яких осіб.

Зобов`язано ОСОБА_3 спростувати недостовірну інформацію, поширену в мережі інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_6 », шляхом публікації резолютивної частини рішення суду в цій справі в мережі інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_3 не пізніше одного місяця з дня набрання судовим рішення законної сили. Спростування повинно мати посилання на рішення суду, дату його винесення, а також мати заголовок наступного змісту: «Спростування негативної і недостовірної інформації стосовно ОСОБА_2 ». Текст спростування не має містити зауважень, заперечень, коментарів, тлумачень, думок від імені ОСОБА_3 та/або будь-яких інших осіб.

Заборонено ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розповсюджувати будь-яким чином (по телебаченню, в пресі, по радіо, в мережі Інтернет, у зовнішній рекламі, в місцях публічного розповсюдження інформації, в інтерв`ю, в розмовах з будь-якими особами, тощо) негативну, недостовірну та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_2 наступну інформацію:

- ОСОБА_2 підкуповує журналістів з метою розповсюдження недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 ; - ОСОБА_2 займається бізнесом в Росії;- ОСОБА_2 займався незаконним збагаченням шляхом розбирання заводських відвалів;- ОСОБА_2 має зв`язки з кримінальним світом;- ОСОБА_2 за рахунок незаконного збагачення шляхом розбирання заводських відвалів придбав лікеро-горілчаний завод; - ОСОБА_2 захопив рейдерським шляхом підприємство Енергомашінжинірінг; - ОСОБА_2 в 2007 р. сплатив працівникам СБУ та податківцям кошти для порушення кримінальних справ відносно компаній ОСОБА_1 ;- ОСОБА_2 має відношення до організованої злочинності; - ОСОБА_2 здійснював закидування підрозділів підприємства ОСОБА_1 пакетами з ртуттю; - ОСОБА_2 будує лікеро-горілчані заводи в Росії.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2 080 грн. у відшкодування судового збору. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2 080 грн. у відшкодування судового збору.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і направити справу для розгляду до Хортицького районного суду міста Запоріжжя. Доводить про невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-позивачем не надано доказів того, що сторінка у Facebook створена та підтримується саме ОСОБА_1 або його довіреними особами;

-у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7» не персоніфіковано, що особу з прізвищем « ОСОБА_2 », про яку в ній іде мова, звати саме « ОСОБА_2 », який є позивачем у справі;

-відповідач не погоджується із тим, що інформація, яку просить спростувати позивач, є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. У цій інформації відсутня будь-яка конкретика стосовно особи позивача - ОСОБА_2 ;

-письмові докази, а саме: висновок експерта та паперові копії інформації із Інтернету, не мали братися судом першої інстанції до уваги та не могли бути покладені в основу рішення суду;

-позивач, зловживаючи своїми правами, з метою зміни підсудності, залучив співвідповідачем ОСОБА_3 ;

-ураховуючи відсутність усіх складових цивільно-правової відповідальності стягнення із відповідача моральної шкоди є безпідставним.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а заочне рішення - без змін. Узагальнені доводи заперечення зводять до безпідставності доводів апеляційної скарги та законності й обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Апеляційну скаргу належить задовольнити частково, а рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди змінити, із таких мотивів.

Суд виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

Колегія суддів не може повністю погодитися із таким висновком суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

При цьому судом першої інстанції було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_8 р. відповідач ОСОБА_1 поширив негативну та недостовірну інформацію про позивача, а саме - на своїй сторінці у фейсбук в мережі інтернет за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5 де розмістив статтю під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7».

У вказаній статті відповідачі в ствердній формі повідомили необмеженому колу інтернет - користувачів наступну інформацію відносно позивача: - ОСОБА_2 підкуповує журналістів з метою розповсюдження недостовірної інформації відносно ОСОБА_1 ;- ОСОБА_2 займається бізнесом в Росії;- ОСОБА_2 займався незаконним збагаченням шляхом розбирання заводських відвалів;- ОСОБА_2 має зв`язки з кримінальним світом;- ОСОБА_2 за рахунок незаконного збагачення шляхом розбирання заводських відвалів придбав лікеро-горілчаний завод; - ОСОБА_2 захопив рейдерським шляхом підприємство Енергомашінжинірінг; - ОСОБА_2 в 2007 р. сплатив працівникам СБУ та податківцям кошти для порушення кримінальних справ відносно компаній ОСОБА_1 ;- ОСОБА_2 має відношення до організованої злочинності; - ОСОБА_2 здійснював закидування підрозділів підприємства ОСОБА_1 пакетами з ртуттю; - ОСОБА_2 будує лікеро-горілчані заводи в Росії.

Позивачем для спростування тверджень відповідачів надані такі докази:- копію Довідки серії ААА №0136586 № про те, що станом на 30.06.2017 р. ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с.10);- копію листа Національного заповідника «Хортиця» №419 від 13.06.2012 р. (а.с.11);- копію Сертифікату виданого Благодійним фондом «Патріот Запоріжжя» 06-07.05.2010 р. у м. Львові (а.с.13);- копію подяки Запорізької обласної молодіжної громадської організації «Молодіжна поліцейська академія» (а.с.14);- копію подяки Фонду підтримки молодіжного та олімпійського плавання (а.с.15,17);- копію диплому благодійного фонду «Патріот Запоріжжя» (а.с.16);- копію диплому ЗБФ «Патріот Запоріжжя» (а.с.18);- копію листа Міжнародної комерційної телерадіокомпанії (IСТV) (а.с.19);- копію протоколу загальних зборів членів Благодійного фонду «Патріот Запоріжжя» від 01.08.2007 р. (а.с.20);- копію Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Благодійного фонду «Патріот Запоріжжя» (а.с.21); - статті з інтернет сайту (а.с.22-33); - копію висновку експертного дослідження спеціаліста з комп`ютерної техніки та програмних продуктів від 16.11.2017 р. (а.с.111-130).

Відтак, судом констатовано, що поширена відповідачами інформація у значній мірі принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. Поширена відповідачами інформація не є оціночним судженням, тому є підстави для спростування недостовірної інформації та заборони її розповсюдження.

Колегія суддів повністю погоджується із такими висновками оскільки судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки викладенні в рішенні суду першої інстанції повністю відповідають обставинам справи та судом правильно застосовано норми матеріального права.

Предметом спору у справі, яка переглядається, є визнання недостовірною інформації, поміщеної у засобах масової інформації - у вигляді публікації на сторінці в соціальній мережі Fecebook, і поширення такої інформації шляхом перепостута спростування указаної інформації.

Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

За приписами ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

При розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації належить розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначити характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Згідно з вимогами статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації забезпечується баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.

Обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачами, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Тобто, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Позиція відповідача в апеляційній скарзі зводиться до того, що у статті під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_7» не персоніфіковано, що особу з прізвищем « ОСОБА_2 », про яку в ній іде мова, звати саме « ОСОБА_2 », який є позивачем у справі.

Відповідач не погоджується із тим, що інформація, яку просить спростувати позивач є такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача. У цій інформації відсутня будь-яка конкретика стосовно особи позивача - ОСОБА_2

Однак, апелянтом не було наведено жодних доводів стосовно того, чи можна вважати та розцінювати цю інформацію як оціночні судження. А саме це є вирішальним задля встановлення питання про визнання поширеної інформації недостовірною.

Апелянт акцентує свою увагу на тому, що в інформації, яку просить спростувати позивач, ніде конкретно не вказано про те, що мова йде саме про особу позивача. Однак така позиція суперечить матеріалам справи. Із статті, опублікованої ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, чітко вбачається, що мова йде про ОСОБА_2 . Такий висновок можна зробити і з коментарів до спірної публікації.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачем не надано доказів того, що сторінка у Facebook створена та підтримується саме ОСОБА_1 або його довіреними особами, не заслуговує на увагу через те, що вказану обставину мав доводити відповідач. Однак, цього апелянтом зроблено не було.

Довід апеляційної скарги про те, що письмові докази, а саме: висновок експерта та паперові копії інформації із Інтернету не мали братися судом першої інстанції до уваги та не могли бути покладені в основу рішення суду, не заслуговують на увагу, оскільки суд на власний розсуд оцінює письмові докази, надані сторонами на обґрунтування своїх доводів і заперечень, і жоден доказ не може мати наперед вирішального значення для суду при ухваленні судового рішення.

Стосовно доводу про те, що позивач зловживаючи своїми правами, із метою зміни підсудності, залучив співвідповідачем ОСОБА_3 , колегія суддів зауважує наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що пред`являючи позов до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 посилався на те, що нею було поширено негативну інформацію, яка була опублікована ОСОБА_1 (том №1, а.с.42).

Із відповіді Івановецької сільської ради Мукачівського району вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а.с.51)

Також до Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_3 було подано заяву про те, що вона отримала ухвалу про відкриття апеляційного провадження, дійсно підтверджує те, що розміщувала в своєму блозі інформацію про ОСОБА_2 , взяту із сторінки ОСОБА_1 у соціальній мережі Facebook, і вважає вимоги ОСОБА_2 до неї необґрунтованими (том №2, а.с.43).

Відтак доводи, що стосуються зловживання позивачем своїми процесуальними правами, не заслуговують на увагу.

Відповідач у апеляційній скарзі заперечує стягнення із нього моральної шкоди.

Із цього приводу колегія суддів зауважує таке.

Поширена відповідачем інформація принижує честь, гідність та ділову репутацію останнього в контексті захисту особистих немайнових прав.

Поширення такої інформації ганьбить честь, гідність, ділову репутацію позивача, створює та принижує оцінку його діяльності з боку громадськості та суспільства, породжує сумніви щодо дотримання ним моральних та правових норм. Це у свою чергу, завдало позивачу моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування, визначаються ст. 23 ЦК. Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових (ст. ст. 386, 396 ЦК), особистих немайнових (ст. 280 ЦК) прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом (ст. 611 ЦК), прийняття неправомірних рішень, а також дій чи бездіяльності органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ст. 1167 ЦК), заподіяння каліцтва, іншого ушкодження здоров`я або смерті особи (ст. 1168 ЦК) тощо. Моральна шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Незалежно від наявності вини відшкодовується шкода у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1176 ЦК.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", із наступними змінами, спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених статтями 7, 440 1 Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК) та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди (наприклад, ст. 49 Закону "Про інформацію", ст. 44 Закону "Про авторське право і суміжні права"; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Факт заподіяння відповідачем моральної шкоди позивачу, порушення його душевного спокою, виникнення у нього негативних наслідків, переживань, моральних страждань і те, що позивачу необхідно було вживати додаткових заходів задля захисту свого права, сумнівів у колегії суддів не викликає.

Однак, вирішуючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції жодним чином не обґрунтував із яких підстав ним було задоволено саме таку суму у відшкодування моральної шкоди.

Апеляційний суд вважає, що з урахуванням характеру порушення права, протиправну поведінку відповідача, інші обставини, що мають значення, особу як позивача, так і відповідача, розмір моральної шкоди необхідно зменшити до суми 25 000 грн.

Колегія суддів вважає, що саме такий розмір у відшкодування моральної шкоди буде справедливим і повністю відповідатиме характеру заподіяння позивачеві шкоди його особистим немайновим правам.

У контексті наведеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що по суті судом першої інстанції було ухвалено законне та справедливе рішення, однак через неналежне обґрунтування розміру моральної шкоди, стягнутої із відповідача на користь позивача, рішення у цій частині належить змінити.

Таким чином, унаслідок розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК України оскаржене рішення у частині стягнення із відповідача на користь позивача моральної шкоди підлягає зміні із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення цієї вимоги.

Керуючисьст.ст. 367 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу адвоката Руденка Андрія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

2.Заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12 червня 2018 року в частині відшкодування моральної шкоди змінити.

3.Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.

4.Решту рішення залишити без змін.

5.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

6.Повне судове рішення складено 13 листопада 2019 р.

Судді