Житомирський апеляційний суд
Справа №296/4695/18 Головуючий у 1-й інст. Рожкова О. С.
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю представника позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго"

на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 04 червня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Рожкової О.С.

у цивільній справі №296/4695/18 за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію, -

в с т а н о в и в:

У травні 2018 року ПАТ "Рівнеобленерго" звернувся до суду з позовом. Позивач просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 15 937,69 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що між ПАТ "Рівнеобленерго" та ОСОБА_1 укладено договір про постачання електричної енергії від 08.04.2013 року №270048758, відповідно до умов якого електропостачання здійснюється в торгівельно-офісні приміщення, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки позивач не подав відомості про обсяги спожитої електроенергії за серпень-вересень 2016 року, то у серпні 2016 року нарахування проводилось по величині середнього споживання за попередній період, а за вересень - по величині потужностей. 23.09.2016 року позивач направив відповідачу лист про необхідність оплатити наявну заборгованість та додав рахунок на оплату. Заборгованість відповідача становить 15 937,69 грн. Оскільки відповідач не бажає добровільно погасити заборгованість, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22.05.2018 року справу з матеріалами позовної заяви ПАТ "Рівнеобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу передано на розгляд до Рівненського міського суду Рівненської області (а.с.26-27).

Ухвалою судді Рівненського міського суду Ковальова І.М. від 22.10.2018 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.44).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 05.12.2018 ухвалу судді Корольовського районного суду м.Житомира від 22.05.2018 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до Корольовського районного суду м.Житомира (а.с.76-77).

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 17.12.2018 року прийнято позовну заяву ПАТ "Рівнеобленерго" до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін (а.с.81-82).

29.12.2018 року на виконання вимог листа №03.28/349/18 від 28.12.2018 року справу передано до Рівненського апеляційного суду, для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 (а.с.98).

Постановою Рівненського апеляційного суду від 29.01.2019 року ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2018 року скасовано, справу направлено до Корольовського районного суду м.Житомира (а.с.117).

Ухвалами Корольовського районного суду м.Житомира від 07.02.2019 та 27.03.2019 продовжено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні до 27.03.2019 року та 15.04.2019 відповідно (а.с.112,126-127).

Ухвалою судді від 11.05.2019 здійснено перехід з зі спрощеного провадження без виклику сторін в спрощене провадження з викликом сторін (а.с.162).

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову у повному обсязі.

У поданій апеляційній скарзі Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго" просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі та вирішити питання судових витрат. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване. На думку апелянта, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що обов`язок щодо зняття та надання даних про обсяги спожитої електричної енергії було покладено саме на відповідача у справі. Зокрема, згідно із п.2 додатку №4 до Договору підставою для визначення обсягу спожитої електроенергії розрахунковим шляхом є надання відповідачем у зазначений в Договорі термін даних про обсяги спожитої електричної енергії. А тому вважає, що суд першої інстанції не мав надавати оцінку наявності або відсутності доказів про можливість або неможливість отримання позивачем даних про спожиту відповідачем електричну енергію у спірний період, оскільки умови договору сторонами не змінювалися і в установленому законом порядку не визнавалися недійсними. У даному випадку суд мав застосувати положення п.6.39 ПКЕЕ щодо визначення розміру самого обсягу споживання електричної енергії. Проте суд на цю обставину уваги не звернув та не дав їй належної оцінки.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 на праві власності належить 69/100 частин торгівельно-офісного приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу частини торгівельно-офісного приміщення від 04.04.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковською О.А., за реєстровим №116 (а.с.16-17).

08.04.2013 року між ПАТ "Рівнеобленерго" та відповідачем укладено договір №270048758 про постачання електроенергії (а.с.9-14) та в той же день - додаткову угоду №1 до договору №270048758 про постачання електроенергії (а.с.153).

Обгрунтовуючи заявлені вимоги, ПАТ "Рівнеобленерго" зазначав, що відповідач не подав відомості про обсяги спожитої електричної енергії за серпень-вересень 2016 року. У зв`язку з цим у серпні 2016 року розрахунок проводився по величині середнього споживання за попередній період, а за вересень - по величині потужності. Заборгованість визначалася розрахунковим шляхом та станом на вересень 2016 року становила 15 937,69 грн., на підтвердження чого позивачем надано розрахунок (а.с.4).

23.09.2016 року позивач направив відповідачу лист за вих.№35-1/1054, у якому повідомив про наявність боргу та додав рахунок на оплату (а.с.56).

Відмовляючи в позові про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що позивач мав вільний доступ до лічильника та не був позбавлений можливості зняти його показники. Крім того, позивачем не спростовано заперечення відповідача про припинення ним торгівлі в приміщенні, куди подавалась електрична енергія.

Проте, погодитись з висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з`ясування всіх обставин справи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про електроенергетику" споживачами електроенергії, зокрема, є фізичні особи, що використовують електроенергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж і покупку.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» зазначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про електроенергетику", правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст.58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний:

1) сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів;

2) надавати постачальникам послуг комерційного обліку, з якими він уклав договір, доступ до своїх електроустановок для здійснення монтажу, технічного обслуговування та зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії;

3) дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів;

4) врегулювати у порядку, визначеному кодексом систем розподілу, відносини щодо технічного забезпечення розподілу електричної енергії з оператором системи розподілу.

Статтею 714 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (пробивачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Правовідносини щодо постачання та споживання електричної енергії між енергопостачальником та споживачем регулюються Правилами користування електричною енергією для населення (далі - Правила або ПКЕЕН), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.07.96 року № 28.

Відповідно до п.6.11 ПКЕЕ остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами. Покази розрахункових засобів обліку знімаються представником електропередавальної організації (основного споживача) та підтверджуються споживачем відповідно до договору. За ініціативою однієї із сторін договору у ньому може бути передбачений інший порядок зняття показів розрахункових засобів обліку. Порядок зняття показів розрахункових засобів обліку зазначається у договорі про постачання електричної енергії.

В даному випадку Розділ 8 укладеного сторонами договору №270048758 передбачає, що оплата електричної енергії та інших платежів здійснюється споживачем самостійно шляхом перерахування коштів на відповідні розрахункові рахунки постачальника в терміни визначені додатком №4 "Порядок зняття показів засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Положення п.7.1 договору №270048758 передбачають, що облік електроенергії, спожитої споживачем та або субспоживачами приєднаними до електричних мереж споживача, здійснюється згідно з вимогами ПУЕ та ПКЕЕ. У разі порушення споживачем вимог нормативно - технічних документів щодо встановлення та експлуатації засобів обліку, їх покази не використовуються при розрахунках за спожиту електроенергію, а обсяг спожитої електроенергії визначається постачальником шляхом розрахунку згідно з вимогами додатку №4 "Порядок зняття засобів обліку електричної енергії та розрахунків".

Пункт 2 додатку №4 до договору передбачає, що покази засобів обліку відповідно до переліку об`єктів і точок комерційного обліку споживача фіксуються споживачем 11 числа кожного місяця о 00-00 год. та вибірково контролюються (знімаються) постачальником. Після зняття показів засобів обліку споживач оформляє звіт про використану електроенергію, який складається у двох примірниках, по одному для кожної сторони та надає постачальнику нарочним, не пізніше наступного робочого дня після зняття показів і одночасно отримує рахунок за фактично спожиту електроенергію. У разі неможливості отримання постачальником даних про використану електричну енергію в зазначений термін (незалежно від причин), визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється самостійно постачальником за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. У разі наявності зафіксованих постачальником показів засобів обліку споживачеві виписується рахунок у відповідності до таких показників (а.с.146-147).

Тобто, наведені вище умови договору, погоджені сторонами, передбачають обов`язок саме споживача подавати інформацію про використану електричну енергію. При цьому обставини щодо знаходження приладу обліку електричної енергії у вільному доступі правового значення не мають та не можуть бути підставою для відмови у стягненні нарахованої заборгованості, оскільки за умовами договору такі обставини не звільняють споживача від сплати нарахованої заборгованості за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період.

Умови договору мають виконуватись сторонами належним чином.

Правильність нарахування заборгованості відповідачем не спростована.

Крім того, відповідачем не надано доказів про повідомлення постачальника про необхідність припинення електропостачання в порядку, передбаченому Розділом 6 Договору.

За наведених обставин суд помилково вважав, що підстав для задоволення позову не було.

У зв`язку з наведеним та відповідно до положень п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про задоволення позову.

Крім того, згідно зі ст.141 ЦПК відшкодуванню за рахунок відповідача також підлягають понесені позивачем витрати по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" задоволити.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 04 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" 15937 грн.69 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію та 4405 грн. понесених судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 08.11.2019 року.