РІШЕННЯ

іменем України

07 серпня 2019 рокуСправа №451/1047/18
Провадження № 2/451/376/19

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Сахаревич М.М.

з участю: позивача, представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові цивільну справу №451/1047/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

26 липня 2018 року ОСОБА_2 , звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Барилів Радехівського району помер батько позивача ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 , виданим 27.10.2006 року Барилівською сільською радою Радехівського району Львівської області. На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №142 від 07.06.2018 року, разом із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 ОСОБА_6 - дружина останнього та мати позивача. Оскільки батько - ОСОБА_5 був людиною похилого віку та потребував сторонньої допомоги, разом із ним на день смерті проживала без реєстрації ОСОБА_2 - позивач. Померлий ОСОБА_5 на випадок смерті склав заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Барилівської сільської ради Радехівського району за №59 від 07.07.2004 року, яким усі свої майнові та немайнові права заповів онуці ОСОБА_4 . Відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спадщину у встановлений законом строк не прийняли, в управління чи володіння спадковим майном у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , не вступили. У подальшому, ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Барилів Радехівського району померла мати позивач - ОСОБА_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 26.12.2017 року виконавчим комітетом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області. На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №141 від 07.06.2018 року, разом із ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання у АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований. Оскільки мати ОСОБА_6 була людиною похилого віку та потребувала стороннього догляду, разом із нею, на день її смерті, без реєстрації фактично проживала ОСОБА_2 - позивач.

За результатом звернення позивача до приватного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., останньою було зареєстровано спадкову справу №129/2018, проте видати свідоцтво про право на спадщину не являється можливим, оскільки у свідоцтві про народження позивача в графі «Мати» вказано ОСОБА_6 , хоча вірно повинно бути ОСОБА_6 . Згідно даних, викладених у довідці Барилівської сільської ради Радехівського району №233 від 23.07.2018 року, ОСОБА_6 дійсно являється матір`ю ОСОБА_2 . Позивач після смерті спадкодавця, фактично вступала в володіння спадщиною і надалі продовжує користуватись майном. Відсутність даних про реєстрацію ОСОБА_2 із спадкодавцями на момент їх смерті, а також розбіжність по-батькові матері у свідоцтві про народження позивача із фактичними даними спадкодавця, унеможливлює реалізацію майнових прав останньої, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт, що ОСОБА_2 постійно проживала по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_6 до дня її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Встановити факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник позивача в підготовчому судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив ухвалити рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , скерували суду заяви, в яких позовні вимоги визнали, клопотали про розгляд справи за їх відсутності (а.с.46-51, 52-55).

У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Вислухавши пояснення позивача та її представника та дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 від 27 жовтня 2006 р., видане Барилівською сільською радою Радехівського району Львівської області, відповідний актовий запис за №12 (а.с.13).

На момент смерті спадкодавця, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №142 від 07.06.2018 року, разом із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована та проживала у АДРЕСА_1 ОСОБА_6 - дружина, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.18).

Померлий ОСОБА_5 на випадок смерті склав заповіт, що посвідчений секретарем виконкому Барилівської сільської ради Радехівського району за №59 від 07.07.2004 року, яким усі свої майнові та немайнові права заповів онуці ОСОБА_4 , 1988 р.н. (а.с.17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Барилів Радехівського району померла мати позивача - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_2 , виданим 26.12.2017 року виконавчим комітетом Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.20).

На момент смерті спадкодавця, разом із ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем її проживання у АДРЕСА_1 ніхто не був зареєстрований, що підтверджується довідкою Барилівської сільської ради Радехівського району №141 від 07.06.2018 року (а.с.22).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 52236331 від 11.06.2018 р. приватним нотаріусом Радехівського районного нотаріального округу Юрченко О.В., було зареєстровано спадкову справу №129/2018, спадкодавець ОСОБА_6 (а.с.21).

З свідоцтва про народження, серії НОМЕР_3 , виданого 1.07.1963 р.вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі батьки значаться ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.23).

З копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 , вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрував шлюб із ОСОБА_6 та після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а.с.24).

Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_5 , вбачається, що ОСОБА_10 зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 та після реєстрації шлюбу дружині було присвоєно прізвище « ОСОБА_2 » (а.с.25).

Згідно довідки Барилівської сільської ради Радехівського району №233 від 23.07.2018 року, ОСОБА_6 дійсно являється матір`ю ОСОБА_2 (а.с.26).

Відповідно до заяви посвідченої приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, 4.12.2008 р. №7922, ОСОБА_3 відмовився від належного йому спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_5 (а.с.19).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_6 , виданого 27.04.1999 року головою Радехівської райдержадміністрації на підставі розпорядження голови Радехівської райдержадміністрації від 20.04.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1504, вбачається, що земельна ділянка, площею 2,3413 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Барилівської сільської ради Радехівського району Львівської області, належала ОСОБА_6 (а.с.27-зворот).

Факт спільного проживання позивача з ОСОБА_6 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , не довірити показам яких в суду підстав немає.

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

За змістом ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і родинних відносин між фізичними особами.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та встановлення факту родинних відносин є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст.10,12,13,81,89,141,200,258-259,263-265,315 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , разом із спадкодавцем ОСОБА_6 у АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , була матір`ю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 РНОКПП НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_9 , жительки АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 , жительки АДРЕСА_3 , судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Повний текст судового рішення виготовлено 12.08.2019 року.