ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 року

м.Суми

Справа №575/49/19

Номер провадження 22-ц/816/3660/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони справи:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 15 квітня 2019 року в складі судді В`юнок Н.Г., ухвалене в смт. Велика Писарівка,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.12.2007 року, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.12.2007 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що може бути змінений банком. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, який є договором приєднання, що підтверджується підписом у заяві. Позичальник взяті на себе кредитні зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого, станом на 16.12.2018 року, виникла заборгованість 13560,63 грн, яка складається з: 7250,59 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5426,20 грн заборгованість за пенею; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн - штраф (фіксована частина), 633,84 грн - штраф (процентна складова). Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що і стало підставою звернення до суду.

Рішенням Великописарівського районного суду Сумської області від 15.04.2019 року в задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням АТ КБ «ПриватБанк подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не звернув уваги на те, що позивач підписав заяву клієнта та ознайомився з умовами та правилами надання банківських послуг, а також з тарифам, що оприлюднені на офіційному сайті банку. Таким чином, останнім було укладено кредитний договір, а саме договір приєднання. Більш того, відповідач отримав кредитний ліміт на кредитну картку та активно користувався кредитним лімітом банку, про що свідчить виписка про рух коштів, а також розрахунок заборгованості.

Відзиву на апеляційну скаргу стороною відповідача не направлено.

Представник позивача апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але про місце та час його проведення повідомлена належним чином.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Підставами позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» є неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору №б/н від 27.12.2007 року, який було укладено шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та Тарифів банку, та стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами, а також штрафних санкцій, визначених відповідно до вказаним Умов та правил, а також Тарифів банку.

З матеріалів справи вбачається, що 27.12.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви позичальника № SUXRRX11440151, за умовами якого банк надав позичальнику строковий кредит у сумі 384 грн на строк 12 місяців з 27.12.2007 року по 26.12.2008 року на умовах повернення кредиту, сплати відсотків у розмірі 1 % на місяць, винагороди, комісії зазначені в Заяві та Умовах надання споживачу кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) далі «Умови». Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок НОМЕР_1 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та іншими платежами. При порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, останній сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в п. 5.1. Умов за кожний день прострочки (а.с. 12).

Друкованим текстом у нижній частині заяви передбачено, зокрема, наступне «Я ознайомився та згодний з Умовами надання споживачу кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт), які були надані мені у письмовій формі. Своїм підписом я підтверджую факт надання мені про умови кредитування у ПриватБанку. Я згоден, що ця заява разом з запропонованими ПриватБанком Умовами надання споживачу кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт), Тарифами складає між мною та банком кредитний договір».

Крім того, на підставі вказаної заяви позичальника ОСОБА_5 було видано кредитну картку «Універсальна» № НОМЕР_2 з кредитним лімітом 500 грн.

Також, ОСОБА_4 27.12.2007 року було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій зазначено, зокрема: розмір % ставки в місяць за користування кредитним коштами та порядок їх нарахування; розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості, а саме пеня складається з суми пені(1) та пені (2), де пеня (1) = (базова відсоткова ставка за договором) / 30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн на місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочення за кредитом або відсотками 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму більше 50 грн; штраф при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, визначених договором, більше ніж на 120 днів (а.с. 13).

Додані банком до позовної заяви Витяг з Умов та правил надання банківських послуг ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, відповідачем не підписані (а.с. 14-28).

Відповідно до наданої банком довідки, ОСОБА_3 згідно кредитного договору №б/н від 27.12.2007 року отримала кредитні карти №№ НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , зі строк дії пере випущеної картки до останнього дня 06.2018 року (а.с. 113).

Розрахунком заборгованості та випискою по банківському рахунку ОСОБА_2 підтверджується факт отримання останньою кредитних коштів та користування ними.

Як встановлено, ОСОБА_3 належним чином не виконувала своїх зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість.

Згідно з розрахунком позивача, станом на 27.12.2018 року заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором складає 13560,63 грн, з яких: 7250,59 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5426,20 грн заборгованість за пенею; штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн - штраф (фіксована частина), 633,84 грн - штраф (процентна складова).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що законом встановлено порядок погашення заборгованості, а саме в першу чергу погашаються проценти та неустойка, а потім тіло кредиту. Враховуючи, що заборгованість за тілом кредиту відсутня, то позивач не скористався своїм правом на стягнення процентів та неустойки, як це передбачено умовами кредитного договору.

Проте з таким висновком місцевого суду колегія суддів не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до положень ст.ст. 1054, 1055, 1056-1 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Також, виконання грошового зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою пеня, штраф (ст.ст. 546, 549 ЦК України).

Частинами 1, 2 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина 2 ст. 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Викладеними нормами матеріального закону визначені істотні умови укладення кредитного договору, а саме розмір суми кредиту, умови його надання, сплати процентів за користування кредитом, які визначаються при укладенні сторонами договору шляхом складення його в письмовій формі, що підписується сторонами.

Кредитний договір вважається укладеним, якщо сторонами, у передбачених законом порядку та формі, досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов відповідно до норм чинного законодавства.

Аналіз приведених норм матеріального права вказує, що правочин по укладенню кредитного договору вчиняється сторонами в письмовій формі, яким узгоджуються розмір кредиту, процентів за користування кредитом, у забезпечення виконання кредитного зобов`язання узгоджуються питання застосування до позичальника, в разі невиконання ним своїх зобов`язань, застосування неустойки (пені, штрафу) у розмірі та з підстав визначеному кредитним договором, підписаному сторонами.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторонам повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заявлених вимог у позові, дотримуючись засад змагальності у цивільному судочинстві.

Отже, з представлених банком доказів, а саме заяви позичальника № SUXRRX11440151 від 27.12.2007 року, вбачається, що між сторонами у справі було укладено кредитний договір, в якому в належній формі було погоджено розмір кредиту, розмір відсотків за користування кредитним коштами та порядок їх нарахування, строк дії кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

З наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 26.12.2008 року (останній день дії кредитного договору, відповідно до умов заяви позичальника № SUXRRX11440151 від 27.12.2007 року) заборгованість за відсотками за користування кредитом становила 29,65 грн.

Враховуючи викладене, вказана сума заборгованості в розмірі 29,65 грн по відсоткам за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Доводи представника позивача з приводу того, що строк дії кредитного договору не обмежується річним терміном, а діє по строк дії кредитної картки (червень 2018 року), не заслуговують на увагу, оскільки його сторонами у належній формі було досягнуто домовленості, що строк дії кредитного договору по 26.12.2008 року.

Доказів, що нижня частина заяви позичальника № SUXRRX11440151 від 27.12.2007 року є самостійний кредитним договором №б/н, за яким стягується кредитна заборгованість, про що стверджує представник позивача, у відповідності до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, стороною позивача не було доведено.

Що стосується вимог про стягнення пені та штрафів, то вказані вимоги не підлягають задоволенню з огляду на таке.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Як вбачається з Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», підписаної відповідачем, в ній містить лише порядок обрахування розміру пені, проте не визначено підстави (конкретні умови) її застосування за порушення кредитного зобов`язання, що є істотною умовою кредитного договору у разі застосування неустойки.

Зазначення в заяві позичальника № SUXRRX11440151 від 27.12.2007 року про застосування пені до позичальника відповідно до п. 5.1 Умов надання споживачу кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) також не дають підстав для стягнення пені, оскільки такі Умови взагалі не додані банком до позову.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до розрахунку заборгованості станом на 26.12.2008 року банком пені нараховано не було.

Заявлений банком до стягнення розмір штрафу ( його фіксована частина та процентна складова) в сумі 250,00 грн та 633,84 грн, як вид неустойки, яким забезпечено належне викання відповідачем кредитного зобов`язання у разі порушення строків платежів за любий з грошових зобов`язань, визначених договором більш ніж на 120 днів, не стосується строку дії договору, оскільки представленим розрахунком заборгованості у період строку дії договору, відповідач не допускала порушення платежів на вказану кількість днів.

Крім того, вимоги банку по стягнення штрафів обґрунтовані пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, як невід`ємної частини спірного договору, до яких приєдналась відповідач шляхом підписання заяви, про що зазначено в позові.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати штрафів та, зокрема саме у зазначеному в цьому документі, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2018 року у справі № 342/180/17.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором (заява позичальника SUXRRX11440151) від 27.12.2007 року по відсотках у сумі 29,65 грн та про відмову у задоволені вимог про стягнення пені та штрафу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання позову 4,20 грн та апеляційної скарги в сумі 6,30 грн.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-382,389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Великописарівського районного суду Сумської області від 15 квітня 2019 року скасувати і ухвалити нове.

Стягнути із ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором (заява позичальника SUXRRX11440151) від 27.12.2007 року по відсотках у сумі 29 грн 65 коп.

У задоволені вимог про стягнення пені та штрафу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору за подання позову 4 грн 20 коп. та апеляційної скарги в сумі 6 грн 30 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2019 року.

Судді : С.С. Ткачук

О.І. Собина

Т.А. Левченко