Троїцький районний суд Луганської області
Троїцький районний суд Луганської області
Справа № 433/769/19
Провадження №2-д/433/8/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року

Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Суського О.І.,

за участю секретаря судового засідання Яковлєвої В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення судової дільниці № 2 м. Костомукша Республіки Карелія,-

встановив:

До Троїцького районного суду Луганської області надійшло клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення судової дільниці № 2 м. Костомукша Республіки Карелія від 24.03.2017 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 вересня 2016 року та до його повноліття.

07 травня 2019 року на адресу ОСОБА_2 Троїцьким районним судом Луганської області було направлено повідомлення про надходження даного клопотання та встановлено місячний строк для подачі можливих письмових заперечень проти клопотання, який обраховується з моменту отримання повідомлення.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, заперечень проти клопотання ним подано не було.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням судової дільниці № 2 м. Костомукша Республіки Карелія Російської Федерації від 24 березня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини були задоволенні та присуджено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 вересня 2016 року та до його повноліття.

Дане рішення суду набрало законної сили 25 квітня 2017 року та підлягає негайному виконанню.

На території Російської Федерації вказане рішення не виконувалось, про що свідчить довідка, видана судовою дільницею № 2 м. Костомукша Республіки Карелія Російської Федерації.

Згідно з ч.1 ст.464 ЦПК України, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Частиною 1 ст.462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, які виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Між Російською Федерацією і Україною питання надання правової допомоги врегульовані Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, яка була підписана від імені України у м. Мінську 22.01.1993 року, та ратифікована Законом України від 10 листопада 1994 року. Відповідно до ст. 53 Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, проходження процедури визнання та виконання рішення іноземного суду на території України відноситься до компетенції суду.

Згідно ст. 54 Конвенції, клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішень, передбачених у ст.51 Конвенції (зокрема рішення установ юстиції по цивільних і сімейних справах, включаючи затверджені судом мирові угоди по таких справах і нотаріальні акти у відношенні грошових зобов`язань, рішення судів по кримінальних справах про відшкодування збитку) розглядаються судами Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання. Суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. Порядок примусового виконання визначається за законодавством Договірної Сторони, на території якої повинно бути здійснене примусове виконання.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Умови Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах дотримані.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, у відповідності дост.468 ЦПК України, - не встановлено.

Тому, з урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення судової дільниці № 2 м. Костомукша Республіки Карелія від 24.03.2017 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 вересня 2016 року та до його повноліття, є законним.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 Закону України «Про міжнародне приватне право», п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 грудня 1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України», нормами Європейської конвенції про визнання та приведення до виконання рішень іноземних арбітражів від 10 червня 1958 року, багатосторонньої угоди «Про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності», ратифікованою 19 грудня 1992 року та підписаною Україною 20 березня 1992 року, Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах», ратифікованої 10 листопада 1994 року та підписаної Україною 22 січня 1993 року, ст.462, 463, 467, 468 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення судової дільниці № 2 м. Костомукша Республіки Карелія від 24 березня 2017 року - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення судової дільниці № 2 м. Костомукша Республіки Карелія від 24.03.2017 про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 20 вересня 2016 року та до його повноліття.

Із урахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК України ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.І. Суський