КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8625/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 серпня 2019 року місто Київ

справа №755/2665/16

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Пікуль А.А.

за участю секретаря судового засідання - Слободяник Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року про часткове задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів, постановлену під головуванням судді Виниченко Л.М., у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів, боржник: ОСОБА_2 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з заявою, в якій просив видати дублікати виконавчих листів:

№755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн.;

№755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн.

Заяву обгрунтовував тим, що 10 червня 2016 року Дніпровським районним судом міста Києва було видано два виконавчі листи №755/2665/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованості у розмірі 2592974,41 грн. та судового збору у розмірі 6890 грн., які були пред`явлені до виконання Дніпровському районному відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві.

Зазначав, що за вказаними виконавчими листами були відкриті виконавчі провадження.

Вказував, що у грудні 2018 року з даних АСВП Міністерства юстиції України йому стало відомо про те, що головним державним виконавцем Дніпровського районноого відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Коломієць І.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 лютого 2017 року на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» зі строком повторного пред`явлення до 28 лютого 2020 року.

Посилався на те, що про прийняте державним виконавцем рішення про повернення виконавчого документа стягувачу він належним чином не повідомлявся та оригінали виконавчих документів не отримував.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про видачу дублікатів виконавчих листів задоволено частково.

Видано дублікат виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн.

В решті вимог заяви відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції заявник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив скасувати ухвалу суду та постановити нову по суті заявлених вимог, а саме:

видати дублікат виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн.;

видати дублікат виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що при розгляді заяви судом першої інстанції було порушено вимоги ч.5 ст.4, ст.ст.8, 43 ЦПК України, оскільки він не був повідомлений про час та дату розгляду справи по суті, так як судову повістку про виклик до суду на 12.50 год. 22 березня він отримав лише 27 березня 2019 року, а тому не зміг використати своє право з надання доказів, які могли би бути переконливими для суду при винесенні ухвали по справі.

Вказував, що суд першої інстанції відмовляючи у видачі дубліката виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн. не дослідив і повністю проігнорував документи, що були додані до заяви стягувача, в тому числі те, що державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Коломієць І.М. 28 лютого 2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, асаме: виконавчого листа №755/2665/16 виданого Дніпровським районним судом міста Києва10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судових витрат в розмірі 6890 грн.

Вважає, що відповідь державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті КиєвіКоломієць І.М. листом за вих. №7867/9 від 22 лютого 2019 року щодо направлення на адресу стягувача виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2592974,41 грн. та судового збору в сумі 6890 грн. є об`єктивним доказом.

Відзиву на апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 до Київського апеляційного суду не надійшло.

Заявник, боржник та представник Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від заявника ОСОБА_1 надійшло клопотання, в якому він просив розглядати справу у його відсутність.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, які не з'явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволеннюз наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду містаКиєва від 12 квітня 2016 року у справі №755/2665/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 2592974,41 грн. та судовий збір у розмірі 6890 грн. (а.с.31-33).

На виконання вказаного рішення суду 10 червня 2016 року видано два виконавчі листи №755/2665/16-ц, які були пред`явлені на примусове виконання до Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві.

18 липня 2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Коломієць І.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51676222 з примусового виконання виконавчого листа №755/2665/16 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн. (а.с.52-52 зворот).

18 липня 20106 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Торбинською О.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51676291 з примусового виконання виконавчого листа № 755/2665/16 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 6890 грн. (а.с. 54-54 зворот).

Постановою головного державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Коломієць І.М. від 28 лютого 2017 року виконавчий лист №755/2665/16-ц від 10червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позикиу розмірі 2592974,41 грн. повернуто стягувачу (а.с.55-56).

З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві з заявою про ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження №51676222 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн. (а.с.57).

З метою отримання інформації про місцезнаходження оригіналу виконавчого документу про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн.представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві з заявою про надання інформації, в якій просив надати завірені копії документів, а саме підтвердження поштового відправлення оригіналів документів:

виконавчий лист №755/2665/16-ц від 10 червня 2016 року виданий Дніпровським районним судом міста Києва;

постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 28 лютого 2017 року (а.с.58-59).

Листом №7867/9 від 22 лютого 2019 року Дніпровський районний відділ ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно даних АРМ «Виконавець» пошук ВП/ВП (спецрозділ)у відділі перебував виконавчий лист №755/2665/16 від 10червня 2016 року виданийДніпровським районним судомміста Києва про стягненняз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2592974,41 грн. ВП №51676222.

Також у листі було зазначено, що 28 лютого 2017 року державним виконавцем керуючись п.2 ч.1ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа без виконання. Постанову та оригінал виконавчого документу направлено на адресу ОСОБА_1 за вих.№4894 рекомендованоюкореспонденцією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 61).

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.17.4 Перехідних положень ЦПК Українидо дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Аналізуючи зміст даної норми, єдиною підставою для видачі судом дублікату виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв'язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Із заявою про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу можна звернутися лише в межах строків пред'явлення їх до виконання. У разі пропуску такого строку одночасно із заявою про видачу дубліката слід подати і заяву про поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як вбачається з листа Дніпровського районноговідділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві №7867/9 від 22 лютого 2019 року постанова державного виконавця від 28лютого 2017 року про повернення виконавчого документа №755/2665/16 від 10 червня 2016 року виданого Дніпровським районним судомміста Києва про стягненняз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2592974,41 грн. стягувачу була направлена рекомендованоюкореспонденцією на адресу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з заявою про видачу дублікатів виконавчих листів, ОСОБА_1 вказував на те, що оригінали виконавчих листів він не отримував.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що державним виконавцем Коломієць І.М. 28 лютого 2017 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа №755/2665/16 від 10 червня 2016 року виданогоДніпровським районним судомміста Києва про стягненняз ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2592974,41 грн. стягувачевібез виконання, проте ані постанова, ані оригінал виконавчого листа до ОСОБА_1 не надходили, отже виконавчий лист було втрачено при пересилці не з вини стягувача, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дубліката виконавчого листа№755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн.

Крім того, заявник просив також видати дублікат виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва від 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн.

Із доданих заявником до заяви про видачу дублікатів виконавчих листів документів вбачається, що кожен із виконавчих листів перебував у провадженні різних державних виконавців, а саме виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн. перебував на виконанні державного виконавця Коломієць І.М., а виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судового збору у розмірі 6890 грн. на виконанні державного виконавця Торбинської О.М.

При цьому, додані ОСОБА_1 до заяви документи не містять інформації та доказів про повернення ОСОБА_1 виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн. та про його втрату.

Доводи апелянта про те, що відповідь державного виконавця Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві Коломієць І.М. у листі за вих. №7867/9 від 22 лютого 2019 року про направлення на адресу стягувача виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 2592974,41 грн. та судового збору в сумі 6890 грн. є об`єктивним доказом, який не був врахований судом колегія суддів відхиляє, оскільки у даному листі державним виконавцем повідомлено про повернення на адресу ОСОБА_1 лише виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн.

При цьому, щодо повернення на адресу ОСОБА_1 виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн. у вказаному листі не зазначається.

Крім того, як вбачається з заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про надання інформації, яка була подана до Дніпровського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції в місті Києві останній просив надати інформацію та документи саме щодо виконання виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2592974,41 грн.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76, 77, 78, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що заявником не надано доказів на підтвердження того: що оригінал виконавчого листа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн. не перебуває на виконанні в органах ДВС; що останній не надходив на адресу ОСОБА_1 та, що виконавчий лист був втрачений колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа про стягнення судового збору.

Посилання апелянта на те, що при розгляді заяви судом першої інстанції було порушено вимоги ч.5 ст.4, ст.ст.8, 43 ЦПК України, оскільки він не був повідомлений про час та дату розгляду справи по суті, а тому не зміг використати своє право з надання доказів, які могли би бути переконливими для суду при винесенні ухвали по справі колегія суддів відхиляє, оскільки нормами ЦПК України не передбачено необхідності виклику учасників справи для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа та, відповідно, суд має право розглянути питання щодо видачі дублікату виконавчого листа без участі сторін.

А відтак, неявка заявника не була перешкодою для розгляду вказаного питання.

Положеннями ЦПК України передбачено, що заявник повинен подати докази разом з поданням відповідної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 3 ст.367 ЦПК України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, ОСОБА_1 долучив до неї копію постанови головного державного виконавця про повернення виконавчого документа №755/2665/16-ц виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 червня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890грн. стягувачу та інформацію про виконавче провадження №51676291.

Разом з тим, колегія суддів не приймає додані до апеляційної скарги нові докази, оскільки такі докази у суд першої інстанції не подавалися заявником, вони не були предметом дослідження суду першої інстанції та ОСОБА_1 із будь-якими заявами щодо долучення до справи вказаних доказів не звертався, а також не обґрунтував на не надав доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції разом із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, які передбачені ст.376 ЦПК України, як підстави для скасування судового рішення.

При цьому, колегія суддів роз`яснює заявнику, що він має право звернутися повторно до суду першої інстанції із заявою про видачу дубліката виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на корить ОСОБА_1 судового збору в сумі 6890 грн.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування, з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 22 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: