Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.07.2019 Справа №607/17717/19

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді Братасюка В.М.

присяжних І.З.Лебідь, Т.Я.Веселовської

секретаря судового засідання Созанської Т.І.

за участю прокурора Воловник М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за заявою представника лікаря-психіатра Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку,-

ВСТАНОВИВ:

Представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Чолач Ю.Б. звернувся із заявою про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради без її згоди, для стаціонарного лікування .

В обґрунтування заяви посилається на ту обставину, що є підстави для обґрунтованого припущення про наявність у ОСОБА_1 тяжкого психічного розладу, щообумовлює її безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби.

У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Чолач Ю.Б. заяву підтримав і пояснив, що громадянка ОСОБА_1 страждає психічним захворюванням у вигляді важкої розумової відсталості, тому потребує стаціонарного лікування, без її усвідомленої згоди. Просить заяву задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 у примусовому порядку в Тернопільську обласну клінічну психоневрологічну лікарню без її згоди підтримав.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити.

У судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_1 поступила в стаціонар Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні 25.07.2019 року о 13год.25хв. по направленню Амбулаторно-поліклінічного відділення госпіталізована за скеруванням лікаря АПВ ОСОБА_2 у супроводі мами, в зв`язку із збільшенням кількості судомних нападів, підвищену дратівливість.

Із змісту заяви про госпіталізацію ОСОБА_1 вбачається, що її було оглянуто комісією лікарів-психіатрів, які прийшли до висновку про необхідність госпіталізації.

Підставою для висновку були відомості про поведінку гр. ОСОБА_1 , котрі надійшли від матері ОСОБА_3 .

Згідно висновку комісії лікарів психіатрів, ОСОБА_1 діагностовано: важку розумову відсталість.

У зазначеному вище висновку комісії лікарів психіатрів описано, що пацієнт в свідомості; доступна малопродуктивному мовному контакту; вираз обличчя байдужий; інструкції практично не виконує; не розуміє, що її запитують; незряча; запас знань різко знижений; всі інтелектуально-мнестичні функції недорозвинуті; емоції прості; вольові процеси ослаблені; критика хвороблива.

З анамнезу встановлено, що ОСОБА_1 родом із селянської родини. Спадковість не встановлена. З раннього дитинства відставала в розумовому розвитку від своїх ровесників. В школі не навчалася. Освіти, спеціальності немає. Неодружена. Проживає з мамою. Перебуває на обліку у психіатра з 1996 року, тоді ж лікувалася в дитячому психіатричному відділенні ТОККПНЛ, після чого оглянута комісією МСЕК і визнана інвалідом 1 групи довічно: В 1 рік 8 місяців перенесла менінгоенцефаліт, після чого заявилися генералізовані судомні напади; кількість яких, за останній рік, збільшилась до 20-ти на місяць. Пацієнтка стала дратівливою, конфліктною, із-за чого доставлена на лікування.

Відповідно до ст. 14 Закону України Про психіатричну допомогу особа, яка страждає на психічний розлад може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди, якщо її обстеження або лікування можливе лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї, в силу ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У 2006 році ВРУ прийнято Закон «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.17 якого передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ, як джерела права.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції з усіма гарантіями, що передбачені цією статтею, включно з правом на відшкодування будь-якої шкоди, завданої позбавленням свободи, якщо воно буде визнане таким, що не відповідає чинному законодавству України.

Згідно з практикою ЄСПЛ щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції особа не може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо не дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

З приводу доведеності необхідності надання психіатричної допомоги у примусовому порядку госпіталізації ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 до Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні для стаціонарного лікування, суд зазначає, що саме на державу покладається позитивний обов`язок створювати належні умови надання психіатричної допомоги громадянам, котрі її потребують, виходячи з діагнозу, що поставлений ОСОБА_1 , амнестичних відомостей, що відображені в наданій суду документації, суд приходить до переконання, що госпіталізація ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради, без її згоди, є доцільною та відповідає її інтересам, а тому заяву представника Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 263, 265, 273, 33-342, 352, 354 ЦПК України, Законом України "Про психіатричну допомогу", суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Надати психіатричну допомогу в примусовому порядку шляхом госпіталізації ОСОБА_1 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 Тернопільської АДРЕСА_2 до Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради для стаціонарного лікування.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку, визначеному п.15.5 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі через суд першої інстанції, у 30-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Головуючий суддя Братасюк В.М.

Присяжні Лебідь І.З.

Веселовська Т.Я.