Справа № 316/1006/19
Провадження № 2/316/584/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2019 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області у складі

головуючого судді Куценко М.О.

за участю секретаря судового засідання Нестерової Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Енергодара Запорізької області цивільну справу №316/1006/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2019 р. ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач, Енергодарське об`єднане ПФУ), в якій, посилаючись на ст.ст.509, 525, 526, 599, 611, 612 ЦК України, частини 1, 2 статті 625 ЦК України, зазначає, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від08.09.2011 р. скасовано постанову Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 29.10.2010 р. по справі №2а-330/2010 та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області, правонаступникомякого є відповідач на підставі постанови КМУ №988 від 21.12.2016р., здійснити перерахунок та виплату позивачу державну та додаткову пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 12.04.2010р. по 31.12.2010р., з 01.01.2011р. по 22.07.2011р., з урахуванням різниць, яка вже була виплачена.

Відповідачем було здійснено перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії позивача у відповідності до вказаного рішення суду, чинного законодавства України та нараховані грошові кошти до виплати у сумі 67819 грн. 91 коп., що підтверджується листом Кам`янсько-Дніпровського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій, відповідного відділу Відповідача від 22.10.2018р. №1258/06, проте, сума заборгованості, нарахована за рішенням суду так і не була фактично виплачена позивачу, що також підтверджується зазначеним Листом.

Постановою Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 17.10.2014р. по справі №318/2906/14-а зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області, правонаступникомякого є відповідач на підставі Постанови КМУ №988 від 21.12.2016р., призначити пенсію та провести перерахунок виплат мені державної пенсії та додаткової пенсії, як інваліду 2 групи, у відповідності з вимогами, встановленими ст.50, ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше виплачених сум.

Відповідачем було здійснено перерахунок державної пенсії та додаткової пенсії позивача у відповідності до вказаного рішення суду, чинного законодавства України та нараховані грошові кошти до виплати у сумі 17240 грн. 76 коп., що підтверджується Листом Кам`янсько-Дніпровського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсій, відповідного відділу відповідача від 22.10.2018р. №1258/06, проте, сума заборгованості, нарахованої за рішенням суду так і не була фактично виплачена позивачу, що також підтверджується зазначеним листом.

Просить суд стягнути зЕнергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (код СДРПОУ 41249795) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ), нараховані інфляційні втрати - 109422,96 грн. та три проценти річних - 15557,70 грн. за період з 08.09.2011 р. по 30.04.2019 р. на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 по справі №2а-330/2010 та нараховані інфляційні втрати- 19668,06 грн. та три проценти річних- 2271,53 грн. за період з 09.12.2014 р. по 30.04.2019 р. на суму заборгованості, нарахованої на виконання постанови Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 17.10.2014р. по справі №318/2906/14-а у загальній сумі 146920 грн. 25 коп. (а.с.1-5зворот).

Ухвалою судді Енергодарського міського суду Запорізької області Куценко О.М. від 28.05.2019 р. по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.19).

Ухвалою суду від 23.08.2019 р. підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду по суті (а.с.34).

В судове засідання, для розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_1 не з`явилась, у п.4 вимог позовної заяви просить розглядати справу у її відсутності (а.с.5зворот), крім того, у заяві до суду від 22.08.2019 р., позивач також просить суд здійснювати всі судові засідання без її участі, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити (а.с.31-32).

Представник відповідача: Енергодарського об`єднаного ПФУ, для розгляду справи по суті не з`явився, представником позивача за довіреністю - Пугач Н.Ф. (а.с.39) надано письмову заяву про розгляд справи у відсутності відповідача, взявши до уваги доводи викладені у відзиві на позов (а.с.38). Згідно змісту письмового відзову наданого відповідачем Енергодарським об`єднаним ПФУ 24.06.2019 р., сторона відповідача не визнає позовних вимог вважаючи їх безпідставними та просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі (а.с.23-25).

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.5, ч.2 ст.16, ч.1 ст.20 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст.13, 81, 82 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст.3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Судом встановлено, що по справі №2а-330/2010 за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі про поновлення строку для звернення до суду, визнання неправомірною відмову УПФУ щодо перерахунку пенсії, додаткової пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язання УПФУ провести перерахунок та виплату пенсії по другій групі інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», 29.10.2010 р. Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області було винесено постанову про відмову в задоволенні позову (а.с.6-6зворот), яку постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08.09.2011 р. скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково та постановлено: «Визнати дії Управління Пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області щодо не проведення перерахунку та виплати на користь ОСОБА_1 державної та додаткової щомісячної пенсії у розмірах відповідно до ст.50 та ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за період з 12.04.2010 р. по 31.12.2010 р., з 01.01.2011 р. по 22.07.2011 р., включно - протиправними. Зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області перерахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 державну та додаткову щомісячну пенсії у розмірах відповідно до ст.50 та ч.4 ст.54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність, встановленого на день виплати пенсії за період з 12.04.2010 р. по 31.12.2010 р., з 01.01.2011 р. по 22.07.2011 р., включно з урахуванням різниці, яка вже була виплачена. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області в частині щодо визнання дій неправомірними та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії за період з 01.01.2006 р. до 12.04.2010 р. залишити без розгляду» (а.с.7-10). Вказане рішення суду набрало законної сили.

Крім того, по справі №318/2906/14а за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області про визнання дій протиправними та вчинення певних дій, 17.10.2014 р. Кам`янсько-Дніпровським районним судом Запорізької області було винесено постанову, якою позовні вимоги задоволено частково визнано протиправними дії Управління пенсійного фонду України в Кам`янсько-Дніпровському районі Запорізької області, щодо відмови в здійсненні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 , як інваліду 2 групи державної та додаткової пенсії всупереч вимогам ст.50 та ч.4 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.01.2014 р. і зобов`язано Управління пенсійного фонду України Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області призначити пенсію та провести перерахунок виплат ОСОБА_1 державної пенсії та додаткової пенсії, як інваліду 2 групи, у відповідності з вимогами, встановленими ст. 50, ч.4 ст. 54, ч.3 ст.67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням раніше виплачених сум. (а.с.11-12). Зазначена постанова суду від 17.10.2014 р. залишена без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.12.2014 р. (а.с.13-13зворот) та набрала законної сили.

Згідно приписів ч.5 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Зі змісту листа №1258/06 від 22.10.2018 р. К-Дніпровського відділу з питань призначення, перерахунку та виплати пенсії Енергодарського об`єднаного УПФУ в Запорізькій області, встановлено, що на виконання рішення суду по справі №2а/330/10, розпорядженням від 22.11.2011 р. позивачу було проведено перерахунок пенсії за період з 12.04.2010 р. по 31.12.2010 р., з 01.01.2011 р. по 22.07.2011 р., з урахуванням виплачених сум пенсій, в результаті якого нараховано 67819 грн. 91 коп. та на виконання рішення суду від 17.10.2014 р. по справі №318/2906/14-а, розпорядженням від 04.03.2015 р. було проведено перерахунок пенсії за період з 01.01.2014 р. по 03.08.2014 р. з урахуванням виплачених сум пенсії, в результаті якого нараховано 17240 грн. 76 коп. (а.с.14-14зворот).

Як зазначає позивач та не спростовується стороною відповідача, зазначені грошові кошти, не були виплачені позивачу, у зв`язку з чим позивач вважає, що наявність цих невиплачених сум є підставою для застосування наслідків невиконання грошових зобов`язань визначених ст.625 ЦК України у вигляді стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних, відповідно до наведених позивачем у позовній заяві розрахунків, в загальному розмірі 146920 грн. 25 коп.

Проте, суд вважає такі посилання позивача безпідставними виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.11ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Відповідно положень частин 1 та 2 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За приписами положень статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому право кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Відповідно до рішень судів, встановлено, що позивачу не призначались до виплати будь-які конкретні суми, а зобов`язано відповідача здійснити певні дії пов`язані з перерахунком виплат.

З огляду на викладене, постанови суду про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, не можуть вважатися грошовим зобов`язанням в розумінні статті 625 ЦК України, а отже відсутні правові підстави для застосування положень статті 625 ЦК України до даних правовідносин.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 20.02.2019 р. по справі №642/6005/17.

Постанови Верховного Суду, на які посилається позивач у позовній заяві обґрунтовуючи свої вимоги, стосуються саме стягнення грошових коштів за грошовими зобов`язаннями та не можуть бути застосовані при розгляді даної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо судових витрат відповідно до приписів п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України, суд дійшов наступного.

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як встановлено, позивач є особою яка постраждала в наслідок Чорнобильської катастрофи, категорії 1 (а.с.16) та з підстав передбачених п.10 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору.

Згідно ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи зазначене, те, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати зі сплати судового збору розподілу між сторонами не підлягають та підлягають компенсуванню за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76-82, 89, 141, 211, 247, 258, 259, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Енергодарського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних - відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду (з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15.12.2017 р. із змінами).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. О. Куценко