ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6213/19 Справа № 211/5832/18 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С. В. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Вказувала, що 28 липня 2017 року наказом відповідача її прийнято на посаду головного спеціаліста відділу обліку страхувальників та доходів Криворізького відділення за переведенням з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Кривому Розі Дніпропетровської області.

Зазначала, що 29 грудня 2017 року на підставі наказу відповідача №595-к від 21 грудня 2017 року її звільнено з посади у зв`язку з скороченням штату та чисельності працівників Криворізького відділення Управління на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року, у цивільній справі № 211/323/18:

- визнано незаконним наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області №595-к від 21 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу обліку страхувальників та доходів Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області;

- поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу обліку страхувальників та доходів Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області;

- стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 28 робочих дня в розмірі 14.439 грн.04 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов`язкових платежів.

Вказувала також на те, що на день звернення з даною позовною заявою відповідачем залишається не сплаченим 136 днів вимушеного прогулу позивача.

Зважаючи на обставини, встановлені рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року, розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу складає суму у розмірі 70.132 грн.48 коп. (515 грн. 68 коп. х 136 днів).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу за 136 днів у розмірі 70.132 грн.48 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов`язкових платежів, судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 136 днів у розмірі 70.132 грн.48 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3.000 грн.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за один місяць.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн.40 копійок.

В апеляційній скарзі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що:

- під час розгляду справи №211/323/18 позивач та її представник зазначали, що вимога в розмірі 14.439 грн. 04 коп. є остаточною і вони не мають намір уточнювати її;

- питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вже розглядалося в іншій судовій справі - №211/323/18;

- позивачем порушено строк позовної давності, ч. 2 ст.233 КЗпП України на даний випадок не поширюється;

- судом невірно визначено розмір судового збору.

ОСОБА_1 надала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, що виникають з трудових відносин.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що даний спір виник з трудових правовідносин, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вбачає підстави для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни рішення суду в частині.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року, яке залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 листопада 2018 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про поновлення на роботі (а.с. 5-10), позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме:

- визнано незаконним наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області №595-к від 21 грудня 2017 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу обліку страхувальників та доходів Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області;

- поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді головного спеціаліста відділу обліку страхувальників та доходів Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області;

- стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за 28 робочих дня в розмірі 14.439 грн.04 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов`язкових платежів;

- стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 1.000 грн.;

- стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 704 грн.80 коп. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7.446 грн.;

- стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в розмірі 704 грн.80 коп.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що судом стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до заявлених позовних вимог за 28 робочих дня, тобто залишилось несплаченими 136 днів (164 дні - 28 днів), розмір середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу складає 70.132 грн.48 коп. (515 грн.68 коп. х 136 днів), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Встановивши, що позивач рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 серпня 2018 року поновлена на роботі на посаді головного спеціаліста відділу обліку страхувальників та доходів Криворізького відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області, вказаним рішенням стягнуто з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за 28 робочих днів в розмірі 14.439 грн.04 коп. без утримання податку на доходи фізичних осіб і інших обов`язкових платежів, прийшов до вірного висновку, що позивач не позбавлена права на отримання середнього заробітку за інший період часу вимушеного прогулу.

Посилання апеляційної скарги на те, що питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу вже розглядалося в іншій судовій справі - №211/323/18, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, дійсно розглядалася у справі №211/323/18, проте така вимога заявлялася позивачем за інший період, тому не може вважатися тотожною вимозі, заявленій позивачем у даній справі та бути підставою для позбавлення позивача на отримання іншої частини виплати, передбаченої частиною другою статті 235 КЗпП України.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції невірно визначив суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, заслуговують на увагу.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод усі судові процедури повинні бути справедливими.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовом у листопаді 2018 року (а.с.1), на момент звернення з позовом судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою складав 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 704 грн.80 коп., тобто судом при ухвалення рішення помилково визначено суму судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь держави як 768 грн. 40 коп. замість вірної суми 704 грн. 80 коп.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині розподілу судових витрат шляхом зменшення суми судового збору, що підлягає стягненню з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь держави з 768 грн.40 коп. до 704 грн.80 коп., в іншій частині залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року змінити в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму судового збору, що підлягає стягненню з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області на користь держави з 768 грн.40 коп. до 704 грн. 80 коп.

В іншій частині рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови виготовлено 05 серпня 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.