УХВАЛА
05 серпня 2019 року
м. Київ
справа № 334/2542/16-ц
провадження № 61-13694ск19
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Калараша А. А, розглянувши касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2019 року, позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування моральної та матеріальної шкоди у розмірі 28 308 грн та 12 692 грн відповідно.
Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 грошові кошти на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1000 грн щомісяця, починаючи з 31 січня 2017 року і довічно.
Стягнуто з ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти на відшкодування моральної та матеріальної шкоди у розмірі 33 308 грн та 12 692 грн відповідно.
11 липня 2019 року Військовою частиною НОМЕР_1 засобами поштового зв`язку подано до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2019 року, в якій остання просить суд скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким залишити позовні вимоги без задоволення.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.
В пункті 8 статті 129 Конституції України зазначено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» станом на 01 січня 2019 року встановлений прожитковий мінімум у розмірі 1921 грн.
З рішення суду першої інстанції вбачається, що позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідачів грошових коштів, ціна позову за яким в загальному обсязі становила 175 300 грн.

Обчислюючи ціну позову, Верховний Суд виходив з того, що позивачами в суді першої інстанції були заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів моральної шкоди у розмірі по 50000 грн на користь кожного з позивачів, матеріальної шкоди на користь ОСОБА_2 у розмірі 26000 грн, матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 у розмірі 13300 грн та по 1000 грн щомісячно, починаючи з 31 січня 2017 року і довічно.
За правилами статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про безстрокові або довічні платежі і видачі сукупністю платежів або видач за три роки.
Таким чином, ціна позову стосовно позовної вимоги про стягнення довічних платежів на користь ОСОБА_1 становила 36 000 грн (1000х36=36000).
З урахуванням вищенаведеного, станом на 1 січня 2019 року сума позовних вимог не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921*100=192 100).
Отже, зазначена справа є малозначною в силу вимог закону.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Враховуючи вищенаведене, скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, які не підлягають касаційному оскарженню, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків не встановлено, а відтак у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 травня 2018 року та на постанову Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя А. А. Калараш