Ухвала

Іменем України

11 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 293/366/18

провадження № 61-19576 ск19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного суду у складі колегії суддів: Талько О. Б., Коломієць О. С., Шевчук А. М., від 24 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до колективного сільськогосподарського підприємства «Україна-Черняхів-1», третя особа - регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та видачі трудової книжки, зміну дати звільнення,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до колективного сільськогосподарського підприємства «Україна-Черняхів-1» (далі - КСП ««Україна-Черняхів-1»), в якому працювала до 18 листопада 2003 року. Посилаючись на порушення своїх трудових прав у зв`язку з невиплатою заробітної плати у розмірі 1 292,69 грн, позивач просила стягнути її з відповідача, разом з індексацією та компенсаційними виплатами на загальну суму 41 245,88 грн, а також невизначений розмір середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки. Також просила суд зобов`язати відповідача видати трудову книжку із записом про зміну дати звільнення.

09 липня 2019 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на належний відповідачу єдиний майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 КСП « «Україна-Черняхів-1 », оскільки його відчуження може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області у складі судді Зубчук І. В. від 10 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено.Накладено арешт на єдиний майновий комплекс, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належить КСП ««Україна-Черняхів-1».

Постановою Житомирського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 10 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

30 жовтня 2019 року до Верховного Суду ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не повно з`ясував обставини справи, оскільки без застосування заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, його власник може здійснити відчуження або передати в іпотеку банку, що свідчить про наявність реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, у касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення посилаючись на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки судом апеляційної інстанції було проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваної постанови, повний текст оприлюднено 30 вересня 2019 року, а отримано 03 жовтня 2019 року.

Клопотання про поновлення строку підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необгрунтованість, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно із частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З касаційної скарги та доданих до неї матеріалів вбачається, що спір у цій справі виник з приводу порушення трудових прав позивача, поновити які позивач бажає шляхом зобов`язання відповідача сплатити їй 42 538,57 грн та вчинити дії немайнового характеру.

Встановивши ці обставини, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що суд першої інстанції при забезпеченні позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на єдиний майновий комплекс відповідача без з`ясування його дійсної ринкової вартості не перевірив, чи є вказане забезпечення співмірним із заявленими вимогами, чи не буде воно порушувати принцип змагальності сторін та права відповідача.

Метою забезпечення позову є гарантія виконання рішення суду в разі його задоволення, разом з тим накладенням арешту на майно відповідача неможливо гарантувати виконання судового рішення в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача видати трудову книжку із певним записом, обраний позивачем спосіб забезпечення позову вочевидь не відповідає заявленим вимогам немайнового характеру.

Доводам касаційної скарги про наявність реальної загрози невиконання рішення суду надана належна оцінка судом апеляційної інстанції, обраний позивачем вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами, оскільки позивачем не доведено підстав, які є необхідними умовами для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити, якщо суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що касаційна скарга, подана на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованою. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України, у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Житомирського апеляційного суду від 24 вересня 2019 року задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження судового рішення.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Житомирського апеляційного судувід 24 вересня 2019 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до колективного сільськогосподарського підприємства «Україна-Черняхів-1», третя особа - регіональне відділення Фонду державного майна України по Житомирській області, про стягнення заборгованості по заробітній платі, індексації та компенсації у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та видачі трудової книжки, зміну дати звільнення.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара