З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
12 листопада 2019 року Черкаський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Суходольського О.М.
при секретарі Культенко Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -
До Черкаського районного суду Черкаської області з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 в якій просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 . Свої вимоги мотивує тим, що 22.02.1997 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис №248. Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вказує, що сімейне життя між ними не склалося. Через різні погляди на шлюб та сім`ю, між подружжям часто виникають сварки. Фактичні шлюбні відносини припинені з травня 2016 року, надії на примирення немає, подальше збереження шлюбу неможливе.
В судове засідання позивач не з`явилася, подавши до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, просить змінити прізвище на дошлюбне. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрати просить залишити за нею.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, а тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України.
Згідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини, як джерело прав. Крім цього, статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною.
Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.
Відповідно до пункту а), b), с) ч. 1 ст. 16 Конвенції ООН «Про ліквідацію всіх форм дискримінації щодо жінок» від 03.09.1981 року, держави-сторони вживають усіх відповідних заходів для ліквідації дискримінації щодо жінок в усіх питаннях, що стосуються шлюбу та сімейних стосунків, і, зокрема, забезпечують на основі рівності чоловіків і жінок:
a) однакові права щодо одруження;
b) однакові права на вільний вибір дружиниі наодруження лишез своєї вільної і повної згоди;
c) однакові права та обов`язки під час шлюбу і після його розірвання.
Отже принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.
Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки сімейні стосунки між сторонами не склалися, подружні відносини сторонами не підтримуються, за вказаними позивачем обставинами збереження шлюбу не можливе, тому шлюб необхідно розірвати.
Суд вирішує судовові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, однак позивач заявила клопотання про відмову стягнення з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір.
Керуючись ч.3 ст.105, ст.110, 112 СК України, ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 22.02.1997 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Черкаського міськвиконкому, актовий запис №248 - розірвати.
При реєстрації розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 , повернути дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом 30 днів з дня його складення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя: О. М. Суходольський