ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

08 травня 2019 року

м. Харків

справа № 641/2123/17

провадження № 22-ц/818/1990/19

арківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судових засідань - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою та вселенні в квартиру АДРЕСА_2 ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 січня 2019 року, ухвалене суддею Григор`євим Б.П. в залі суду в м. Харків,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою та вселення до цієї квартири.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником 1/3 частки спірної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 частина квартири належить відповідачу ОСОБА_2 , останній чинить перешкоди позивачу користуватись квартирою. У досудовому порядку визначити порядок користування квартирою не є можливим. Спірна квартира є трикімнатною, загальною площею 69,6 кв. м., житловою - 40,9 кв.м., житлова кімната № 6 -12,8 кв.м., житлова кімната № 7- 11,1 кв. м., житлова кімната № 8 - 17, 0 кв. м.

Враховуючи розмір частки у праві власності, яка належить позивачу, останній просить виділити йому у його користування житлову кімнату «7» площею 11,1 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м., лоджію площею 1,85 кв.м. Приміщення - коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3», кухню «5» - залишити в спільному користуванні співвласників, а також вселити позивача до спірної квартири.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. Вселено ОСОБА_1 в квартиру АДРЕСА_2 . Визначено рядок користування квартирою АДРЕСА_2 , та виділено у індивідуальне користування співвласнику ОСОБА_1 житлову кімнату «7» площею 11,1 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м., лоджію площею 1,85 кв.м.; приміщення - коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3», кухню «5» - залишені в спільному користуванні співвласників.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині визначення порядку користування квартирою та ухвалити нове, яким виділити у індивідуальне користування співвласнику ОСОБА_1 житлову кімнату «6» площею 12,8 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м.; приміщення - коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3», кухню «5» - залишити в спільному користуванні співвласників. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу апелянт вказує на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі. Зазначає, що він, як відповідач не заперечував проти вселення ОСОБА_1 , але категорично заперечував проти вселення позивача в кімнату «7» площею 11,1 кв.м, у спірній квартирі вже склався певний порядок користування та відповідач вже на протязі багатьох років займає кімнату «7» площе. 11,1 кв.м. та кімнату «8» площею 17,0 кв.м., робив в них поточний ремонт, там знаходяться його особисті речі. Зазначає, що кімната «6» площею 12,8 кв.м. більше відповідає ідеальній частці позивача. Посилається на те, що доводи ОСОБА_1 пр. те, що він є інвалідом 3 групи, глухонімий та йому потрібен балкон, лоджія не є переконливим, оскільки позивач нормально пересувається, та не страждає на хронічні захворювання.

ОСОБА_1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу та просив залишити рішення суду без змін, апеляційну скаргу без задоволення. Відзив мотивований тим, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення позовних вимог та виділив у індивідуальне користування співвласнику ОСОБА_1 житлову кімнату «7» площею 11,1 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м., лоджію площею 1,85 кв.м. відповідно до висновку експерта.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.07.2013 року (справа № 2-8/11) визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частинку квартири АДРЕСА_2 . Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 13.11.2013 року (справа № 2/641/87/2013) рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.07.2013 року- залишено без змін.

З Витягу державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 17815484 від 14.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до угоди про встановлення розміру часток на квартиру від 09.07.2005 року посвідченою нотаріусом ХМНО Костенко С.А. за реєстровим № 4846 у власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 знаходиться по 1/3 частки (кожному) квартири АДРЕСА_2 .

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У довідці з місця проживання про склад сім`ї та прописку зазначено, що у квартирі АДРЕСА_2 проживають, зокрема, ОСОБА_2 , ОСОБА_1 .

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 15170 проведеного експертом Харківського науково-дослідного інституту експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса вказано, що на розгляд суду надано один варіант порядку користування квартирою АДРЕСА_2 .

Згідно наданого до суду варіанту користування квартирою співвласнику ОСОБА_1 пропонується виділити у індивідуальне користування житлову кімнату «7» площею 11,1 кв.м, вбудовану шафу «4» площею 0,7 кв.м., лоджію площею 1,85 кв.м.; приміщення - коридор «1», вбиральню «2», ванну кімнату «3», кухню «5» - залишити в спільному користуванні співвласників. Усього позивачу пропонується виділити у користування приміщення у квартирі загальною площею 20.0 кв.м., що на 3.2 кв.м. менше ніж покладено.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

За умовами ст.361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідач в судовому засіданні апеляційного суду пояснив, що позивач є його відчимом, який за життя матері проживав з нею у кімнаті кімнату «6» площею 12,8 кв.м., яка більше відповідає його частці у праві власності, а кімнату «7» площею 11,1 кв.м. займає дитина відповідача, у зв`язку із чим він заперечує проти визначеного судом порядку користування квартирою.

Колегія суддів вважає, що доводи відповідача висновків суду не спростовують. Так, на частку позивача припадає 13,63 кв.м. житлової площі, в той час як йому виділена кімната площею 11,1 кв.м., однак зазначене не порушує права відповідача. З пояснень відповідача встановлено, що ремонт у квартрі зроблено у всіх кімнатах, а не лише в кімнаті «7» площею 11,1 кв.м. Кімната «7» площею 11,1 кв.м., яка виділена в користування позивачу облаштована лоджією, однак лоджією облаштована й кімната "8", яка залишається у користуванні відповідача. З ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач перебував у шлюбі в період з 26.09.1986 року по 16.03.2005 року. Порядок користування квартирою, який не є актуальним на цей час, а мав місце більше десяти років тому та за інших обставин, також висновків суду не спростовує.

Судом першої інстанції правильно визначено порядок користування спірною квартирою, яким враховано інтереси сторін.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 23 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна