Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 211/2930/18
Провадження № 6/711/124/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2019 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М.

за участі представника приватного виконавця Слинько М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Бурмага Євгеній Анатолійович звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із поданням про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 , а саме до квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування подання вказує, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. перебуває виконавче провадження № 579375547 з примусового виконання виконавчого листа № 211/2930/18 від 15.11.2018 року, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про: стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, яка складається з 189950 грн.; стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 1899 грн. 50 коп., тобто з кожного по 949 грн. 75 коп.

Також вказує, що боржник ОСОБА_1 , згідно виконавчого документу зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на 07.05.2019 року боржник ОСОБА_1 так і не виконав рішення суду, яке набрало законної сили.

В ході примусового виконання виконавчого провадження № 57937547 виконавцем накладено арешт на все майно боржника та направлено запити у відповідні інстанції з метою виявлення рухомого та нерухомого майна, доходів боржника.

Згідно відповідей УПФУ в м. Черкасах, встановлено, що боржник на обліку як пенсіонер не перебуває та офіційно ніде не працює.

Згідно відповідей ДПІ про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, встановлено, що боржник має відкриті рахунки у AT «Альфа-Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк».

Виконавцем було винесено постанову про арешт кошів на рахунках та направлено на виконання до відповідних банків, однак згідно відповіді AT «Альфа-Банк» та AT КБ «ПриватБанк» в боржника відсутні кошти на рахунках боржника для задоволення вимог стягувача.

Згідно відповіді з Територіальний сервісний центр 7141 Регіонального сервісного центру МВС у Черкаській області, встановлено, що транспортні засоби за боржником не зареєстровані.

Згідно з відповіді Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, встановлено, що земельні ділянки за боржником не зареєстровані.

Згідно інформапіііної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником на праві власності зареєстрована трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Також вказує, що з метою перевірки майнового стану боржника 20.02.2019 року виконавцем був здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_3 та встановлено, що боржник фактично проживає за даною адресою, але виконавчі дії не проводились, оскільки доступу до квартири виконавцю надано не було. Боржникові було залишено виклик.

06.03.2019 року та 14.03.2019 року, з метою перевірки майнового стану боржника, виконавцем повторно були здійснені виходи за адресою проживання боржника, однак виконавчі дії знову не вдалося провести внаслідок відсутності доступу до квартири. Боржникові було повторно залишено виклик.

Виконати рішення суду не вдалося, оскільки виконавцю не надано доступу до квартири, яка на праві власності належить боржнику, з метою виявлення та опису рухомого та нерухомого майна боржника.

Стаття 30 Конституци України закріплює принцип недоторканості житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 439 ЦПК України, питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

А тому, просить надати дозвіл, в порядку ст. 439 ЦПК України, приватному виконавцю Бурмазі Євгенію Анатолійовичу та іншим особам залученим до проведення виконавчих дій, на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

В судовому засіданні представник приватного виконавця Бурмаги Є.А. Слинько М.Г. подання підтримав та просив його задовольнити.

Заслухавши пояснення представника приватного виконавця Бурмаги Є.А. Слинька М.Г., дослідивши письмові матеріали подання, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні в виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Є.А. перебуває виконавче провадження № 579375547 з примусового виконання виконавчого листа № 211/2930/18 від 15.11.2018 року, виданого Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики, яка складається з 189950 грн., та стягнення в рівних частках судового збору у розмірі 1899 грн. 50 коп., тобто з кожного по 949 грн. 75 коп.

Згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, за боржником на праві власності зареєстрована трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з матеріалів, яким обґрунтовується подання, в процесі виконання вказаного виконавчого провадження приватним виконавцем 20.02.2019 року, 06.03.2019 року та 14.03.2019 року були здійснені виходи за адресою: м АДРЕСА_3 , однак двері квартири ніхто не відкрив.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Так, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналогічним за змістом є і п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Крім того, п. 12 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання, а відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Зі змісту вказаних правових норм вбачається, що виконавець може звернутися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи у разі, якщо боржник чинить перешкоди його вільному доступу до цього житла чи іншого володіння.

При цьому, необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України й міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Частинами 1, 2 статті 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому, питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Під час розгляду справи не знайшов свого підтвердження той факт, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання виконавчого документу.

Крім того, матеріали подання не містять і відомостей про те, що сторона виконавчого провадження ОСОБА_1 достовірно знає про наявність відкритого виконавчого провадження, отримував виклики до приватного виконавця та повідомлявся про намір державного виконавця здійснити перевірку наявності в нього ліквідного майна, на яке можливо було б звернути стягнення, але чинив цьому перешкоди, не надавав доступу до житла квартири АДРЕСА_1 , у відведений для вчинення виконавчих дій час.

А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 439 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд ,-

у х в а л и в:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Бурмаги Євгенія Анатолійовича про примусове проникнення до житла ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області на протязі п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст складений 11.05.2019 року.

Головуючий: В.М. Скляренко