Справа №333/4735/19
Провадження №4-c/333/31/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Іщенко А.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

особи, дії якої оскаржуються ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіної Ю.В. про відмову у поверненні виконавчого листа стягувачу, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2019 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) на рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (надалі за текстом Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області) Лаврухіної Ю.В. про відмову у поверненні виконавчого листа стягувачу. Заявлені вимоги обґрунтовано тим, що на виконанні у Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області перебуває виконавчий лист з виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2014 р. у справі № 333/861/14-ц, яким вирішено виселити, зокрема, ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . В липні 2019 р. заявник звернувся до державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області із пропозицією прийняти постанову про повернення стягувачу ТОВ «Кредитні ініціативи» виконавчого листа за рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2014 р. у справі № 333/861/14-ц на виконання Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Листом Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області за № 30193/2-16.3-34 державним виконавцем відмовлено заявнику у задоволенні вказаної вище заяви. З наведеним рішенням державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області заявник не згоден оскільки вважає, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює заборону не лише на звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а й встановлює мораторій в т.ч. на виселення боржників. З огляду на викладене, заявник та його представник просили суд скаргу задовольнити, визнати неправомірним рішення головного державного виконавця щодо відмови в поверненні виконавчого листу стягувачу та зобов`язати головного державного виконавця невідкладно прийняти постанову про повернення стягувачу - ТОВ «Кредитні ініціативи» виконавчого листа у виконавчому провадженні № 52234092.

Головний державний виконавець Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврухіна Ю.В. проти задоволення скарги заперечила повністю з підстав, викладених у відзиві на скаргу ОСОБА_1 , просила суд відмовити у задоволенні скарги повністю.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 на рішення головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіної Ю.В. про відмову у поверненні виконавчого листа стягувачу, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали виконавчого провадження, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

Статтею 447 ЦПК України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ст. 448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1). Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ч. 2).

Судом встановлено, що 25.12.2014 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя видано виконавчий лист у справі № 333/861/14-ц, згідно з яким суд вирішив: виселити без надання іншого житлового приміщення ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 105,9 кв.м, житловою площею 71,7 кв.м., що складається з п`яти житлових кімнат.

Заявою за вих. від 25.08.2016 р. № 218-150-19-25 ТОВ «Кредитні ініціативи» просить Комунарський ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2014 р. у справі № 333/861/14-ц.

16.09.2016 р. головним державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відкрито виконавче провадження за № 52234092 з виконання виконавчого листу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2014 р. у справі № 333/861/14-ц, про що винесено відповідну постанову.

17.01.2017 р. старшим державним виконавцем Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області складено Виклик державного виконавця № 1540/2-16.3-43, яким зобов`язано ОСОБА_1 з`явитись до виконавця щодо надання пояснень з приводу невиконання рішення суду.

Заявою від 12.07.2019 р. ОСОБА_1 просить головного державного виконавця Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області Лаврухіну Ю.В. прийняти постанову про повернення стягувачу ТОВ «Кредитні ініціативи» виконавчого листа за рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2014 р. у справі № 333/861/14-ц на виконання Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Листом від 29.07.2019 р. № 30193/2-16.3-34 виконуючим обов`язки начальника Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області відмовлено ОСОБА_1 у винесенні постанови про повернення виконавчого листа від 25.12.2014 р. у справі № 333/861/14-ц.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який є чинним станом на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Із змісту листу за підписом виконуючого обов`язки начальника Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 29.07.2019 р. № 30193/2-16.3-34 вбачається, що підставою для відмови ОСОБА_1 у винесенні постанови про повернення виконавчого листа від 25.12.2014 р. у справі № 333/861/14-ц є не поширення, на думку державного виконавця, дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на такий захід примусового виконання рішення суду, як виселення боржника.

Розглянувши доводи Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, викладені у листі від 29.07.2019 р. № 30193/2-16.3-34, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 39 Закону України «Про іпотеку», в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є ст.109 ЖК УРСР, у ч.1 якої передбачені підстави виселення.

За змістом ч. 3 ст. 109 цього кодексу, громадянам, яких виселяють з житлових приміщень, одночасно надається інше житлове приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на житлові приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту банку, повернення якого забезпечено іпотекою відповідного житлового приміщення.

Частиною 3 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Таким чином, із змісту зазначених вище норм чинного законодавства України вбачається, що вимога Іпотекодавця (кредитора) про виселення мешканців з житлового будинку або житлового приміщення є похідною від вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв`язку з чим, дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» поширюється, як на правовідносини сторін з примусового стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, так і на правовідносини сторін щодо виселення позичальника з нерухомого житлового майна, яке є предметом застави або іпотеки.

За таких обставин, суд вважає, що рішення суду про виселення позичальника або майнового поручителя на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню, як і судове рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи викладене, доводи Комунарського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області, викладені у листі від 29.07.2019 р. № 30193/2-16.3-34 щодо відмови у поверненні виконавчого листа від 25.12.2014 р. № 333/861/14-ц є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України.

Згідно з ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на зазначені вище обставини, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 в частині визнання неправомірним рішення головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіної Ю.В. про відмову у поверненні виконавчого листа стягувачу у виконавчому провадженні №52234092, викладену в листі від 08.08.2019 року №30193/2-16.3-34, є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню судом в цій частині.

При цьому, розглянувши вимогу скаржника про зобов`язання головного державного виконавця невідкладно прийняти постанову про повернення стягувачу - ТОВ «Кредитні ініціативи» виконавчого листа у виконавчому провадженні № 52234092, суд вважає, що заявленою вимогою ОСОБА_1 фактично просить суд зобов`язати державного виконавця прийняти конкретне рішення (вчинити дію).

За таких обставин, з метою уникнення втручання у здійснення державним виконавцем своїх повноважень та необхідністю поновлення порушеного права заявника, суд керуючись ч. 2 ст. 451 ЦПК України, вважає за необхідне зобов`язати головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіну Ю.В. невідкладно усунути судом при розгляді цієї скарги порушення (поновити порушене право заявника) шляхом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.07.2019 року про повернення виконавчого листа стягувачу у виконавчому провадженні №52234092 та, як наслідок, прийняти відповідне рішення з урахуванням підстав, викладених в ухвалі суду від 04.11.2019 року. У задоволенні іншої частини скарги судом відмовляється.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіної Ю.В. про відмову у поверненні виконавчого листа стягувачу задовольнити частково.

2. Визнати неправомірним рішення головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіної Ю.В. про відмову у поверненні виконавчого листа стягувачу у виконавчому провадженні №52234092, викладене в листі від 08.08.2019 року №30193/2-16.3-34.

3. Зобов`язати головного державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лаврухіну Ю.В. невідкладно усунути порушення (поновити порушене право заявника) шляхом повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 12.07.2019 року про повернення виконавчого листа стягувачу у виконавчому провадженні №52234092 та прийняти відповідне рішення з урахуванням підстав, викладених в ухвалі суду від 04.11.2019 року.

4. У задоволенні іншої частини скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя А.В.Круглікова