КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року м. Київ

Унікальний номер справи № 755/14704/18

Апеляційне провадження 22-ц/824/8958/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року, ухвалене під головуванням судді Чех Н.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

у вересні 2018 рокуОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 та на повнолітнього сина ОСОБА_5 на період навчання до досягнення ним 23 років на загальну суму 5 000 грн щомісячно.

В обґрунтування позову зазначала, що з 19.02.1998 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З лютого 2017 шлюбні відносини припинено. Діти залишились проживати з нею, а відповідач проживає окремо. Витрати на утримання дітей несе вона самостійно, суми грошей, які відповідач надає, недостатньо, оскільки син ОСОБА_5 навчається на денній формі навчання в Державному університеті телекомунікації, а ОСОБА_4 відвідує додаткові заняття з приватним репетитором, що потребує додаткових витрат. Вказувала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням збільшити матеріальну допомогу на дітей, проте згоди не досягли. Вважала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 5 000 грн. .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 06.02.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 щомісячно аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 1 500 грн починаючи з 27.09.2018 і до досягнення дитиною повноліття, та на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 - 1500 грн щомісячно з 27.09.2018 до закінчення навчання - 30.06.2021.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, він та його представник не змогли з`явитися в судове засідання, а суд першої інстанції проігнорував заяву про відкладення розгляду справи. Суд не врахував, що він не має матеріальної змоги утримувати повнолітнього сина. У апеляційній скарзі рішення в частині стягнення аліментів на неповнолітнього сина не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з 12.02.1998 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно довідки № 62 від 04.09.2018 ОСОБА_5 є студентом ІІ курсу факультету Інформаційних технологій за спеціальністю «Інформаційні системи та технології» Університету телекомунікацій, денної форми навчання, термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2021.

Позивач вказувала, що відповідач надавав кошти на утримання неповнолітнього сина у сумі 1 000 грн, а наділі у сумі 1 200 грн, а на повнолітнього сина коштів не надавав вважаючи, що той має йти працювати.

Рішення в частині стягнення аліментів на неповнолітнього сина не оскаржується, а відтак в апеляційному порядку не переглядається.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення аліментів на повнолітнього сина, суд першої інстанції виходив з того, що сторони нарівні зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання та що відповідач не надав доказів неможливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повноліття дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Зазначена норма передбачає, що для вирішення питання про зобов`язання батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання необхідно встановити такі факти: 1) дочка чи син, які продовжують навчання потребують матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням; 2) батько чи мати мають змогу надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції зазначені обставини не встановлював.

У позовній заяві відсутнє обґрунтування у зв`язку з чим повнолітній син сторін потребує матеріальної допомоги, тобто які витрати у зв`язку з навчанням він несе (на проживання, харчування, підручники тощо), як і не вказано чи отримує він стипендію та в якому розмірі. Єдиною підставою позовних вимог є те, що рівень цін постійно зростає та позивач самостійно не може забезпечити належний рівень життя дітей.

Суд першої інстанції не врахував, що позивач будь - яких доказів на підтвердження того, що повнолітній син потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням, а відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу не надала, про них не зазначала, клопотань про витребування будь - яких доказів від відповідача чи від інших осіб не заявляла. Позивач надала лише довідку з місця навчання сина, проте про вартість навчання, розмір стипендії, якщо така виплачується, які витрати на навчання несе вона, який дохід отримує тощо не зазначила.

Згідно з медичними документами, наданими відповідачем останній у 2018 році переніс хірургічне втручання та має ряд захворювань. За рекомендаціями лікарів відповідачу необхідно виключити довготривале положення сидячи, стоячи, підйом речей більше 5 кг. Рекомендовано носіння жорсткого корсету та призначено медикаментозне лікування.

Згідно ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначені розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Позивач не зазначила сімейний стан повнолітнього сина, склад сім`ї тощо.

Згідно зі ст. 12 ЦПК Україницивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненнями чи невчиненням нею процесуальних дій.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оскільки судом першої інстанції прийнято до розгляду позовну заяву, яка не містила обгрунтування щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, суд при розгляді справи не усунув цих недоліків, не з`ясував обставини про те, чи потребує повнолітня дитина матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчання та чи може відповідач надавати таку матеріальну допомогу, а до суду апеляційної інстанції позивач відзиву не надала, доводи апеляційної скарги не спростувала, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають як повнолітні діти, які продовжують навчання так і той з батьків, з ким вони проживають. Проте, аліменти стягуються не на користь батьків, а на користь самої повнолітньої дитини.

Дані роз`яснення викладені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Суд не врахував зазначені роз`яснення та стягнув кошти на користь матері. Разом з тим, повнолітній син сторін не позбавлений права звернення до суду з позовом про стягнення виплат, передбачених ст. 199 СК України до обох батьків або до одного із них, навівши обґрунтування наявності у нього потреб у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання та можливості батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 06 лютого 2019 року в частині стягнення аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її складення до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Постанова складена 23.07.2019.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна