ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/325/19 Номер провадження 22-ц/814/2520/19Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2019 року (повний текс рішення виготовлено 02 серпня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 , про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на витребуване майно,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на витребуване майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ОСОБА_1 став власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 09 грудня 2015 року, що укладений між ОСОБА_1 , як покупцем, та ОСОБА_3 , як продавцем.

Тоді як рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 квітня 2017 року по справі № 524/10252/13-ц позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу квартири задоволені частково, а саме: визнаний недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. за реєстраційним № 7938, як такий, що було вчинено позивачем під впливом помилки; визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 09 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2017 року в частині визнання договору дарування від 08 жовтня 2009 року недійсним як такий, що вчинено під впливом помилки та визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири від 09 грудня 2015 року скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним як такий, що вчинено під впливом помилки відмовлено. Визнаний недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. за реєстраційним № 7938, як такий, що вчинено ОСОБА_2 в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. В позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09 грудня 2015 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О. Е. за № 2584 відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року у частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування як такого, що був вчинений під впливом помилки та визнання недійсним договору дарування як такого, що був вчинений в момент, коли позивач не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними скасовано. Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 квітня 2017 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г за реєстраційним М 7938, як такий, що вчинено внаслідок помилки - залишено в силі. У решті рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року залишено без змін.

Судовим рішенням відновлено право власності ОСОБА_2 на майно (квартиру АДРЕСА_1 ).

Вважає, що договір купівлі-продажу укладений 09 грудня 2015 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_1 , як покупцем, фактично не укладався, а є нічім іншим як фіктивним правочином, що направлений виключно на створення умов щодо неможливості повернення нерухомого майна (квартири АДРЕСА_2 ) законному власнику, оскільки доход відповідача не співмірний вартості квартири по договору, на момент укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 знав, що квартира є предметом судового спору, сторони договору є близькими родичами, як до, так і після укладення договору купівлі-продажу від 09 грудня 2015 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані та проживають у спірній квартирі, тобто фактично передача права власності не відбулася.

Просила витребувати у ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 та повернути зазначену квартиру законному власнику, а саме ОСОБА_2 Визнати за ОСОБА_2 право власності на витребуване майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 травня 2019 року до участі по справі в якості третьої особи залучено ОСОБА_3 .

Зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання права власності на витребуване майно задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_3 та повернуто власнику - ОСОБА_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у повернення сплаченого судового збору 3000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1

Просив рішення суду першої інстанції скасувати, у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що судом першої інстанції не з`ясовано усі обставини, що мають значення для розгляду справи, порушено норми матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вважає, що позов не підлягає задоволенню оскільки він є законним набувачем спірної квартири, на момент укладення договору купівлі-продажу квартира перебувала у законному володінні ОСОБА_3 , при укладенні договору ним були у повному розмірі передані кошти продавцю, договір купівлі-продажу є чинним.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На думку позивача рішення суду ухвалено з повним, об`єктивним та всебічним дослідженням обставин справи, з додержанням норм матеріального і процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно з договором дарування квартири від 08 жовтня 2009 року, посвідченим приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Веселовським А. Г., за реєстровим № 7938, ОСОБА_2 як дарувальник передала у власність обдарованій ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 .

Об`єкт нерухомості належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Кременчуцької міської ради 29 травня 1998 року.

09 грудня 2015 року ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу відчужила квартиру АДРЕСА_4 .

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 квітня 2017 року по справі № 524/10252/13-ц (провадження № 2/524/34/17) позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та купівлі-продажу квартири задоволені частково, а саме: визнаний недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. за реєстраційним № 7938, як такий, що було вчинено позивачем під впливом помилки; визнаний недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , укладений 09 грудня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О.Е.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2017 року в частині визнання договору дарування від 08 жовтня 2009 року недійсним як такий, що вчинено під впливом помилки та визнання недійсним договору купівлі- продажу квартири від 09 грудня 2015 року скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання договору дарування недійсним як такий, що вчинено під впливом помилки відмовлено. Визнаний недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А.Г. за реєстраційним № 7938, як такий, що вчинено ОСОБА_2 в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. В позові про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 09 грудня 2015 року квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Прокопом О. Е. за № 2584 - відмовлено.

Постановою Верховного суду від 28 листопада 2018 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року у частині відмови у задоволені позову ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування як такий, що було вчинено позивачем під впливом помилки, та визнання недійсним договору дарування як такий, що було вчинено позивачем в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, скасовано.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2017 року у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений 08 жовтня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Веселовським А. Г. за реєстраційним № 7938, як такий, що було вчинено внаслідок помилки, залишено в силі.

У решті рішення Апеляційного суду Полтавської області від 19 червня 2017 року залишено без змін.

Судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_2 не мала на меті відчуження квартири, проте за договором дарування квартира АДРЕСА_4 вибула з її володіння поза її волею.

Застосування норм права, що регулюють спірні правовідносини

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства серед яких значено справедливість, добросовісність та розумність.

Положеннями ст. 41 Конституції України і ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Статтею 388 ЦК України встановлено порядок та умови витребування майна від добросовісного набувача. Вказано, що власник може витребувати майно від добросовісного набувача лише у разі, коли воно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом, та коли такий набувач набув це майно за відплатним договором.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

Як вбачається зі ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Оскільки добросовісне набуття в розумінні ст. 388 ЦК України можливе лише тоді, коли майно придбано не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 6-1203цс15, від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15 та постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 752/2124/16-ц, а також у постанові Верховного Суду від 08 травня 2019 року по справі № 201/11108/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи квартира вибула з володіння ОСОБА_4 поза її волею внаслідок укладення договору під впливом помилки. Дана обставина встановлена рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21 квітня 2017 року залишеним в цій частині без змін судом касаційної інстанції.

Частиною 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними договору дарування, договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 перебувала на розгляді у суді з листопада 2013 року.

У постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 , її чоловіка ОСОБА_5 , її доньки ОСОБА_3 та онука ОСОБА_1

Що свідчить про обізнаність ОСОБА_1 , на момент укладення договору купівлі-продажу, про спір щодо права власності на квартиру.

Позиція апеляційного суду щодо висновків суду першої інстанції

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що позивач обґрунтовано звернулася до суду за захистом своїх прав у порядку ст. 388 ЦК України, а тому суд першої інстанції всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши надані докази, давши їм оцінку, відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, прийшов до правильного висновку щодо задоволення позову в частині витребування квартири з чужого володіння.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Безпідставними є доводи апеляційної скарги стосовно того, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартира перебувала у володінні ОСОБА_3 , договір укладений відповідно до норм чинного законодавства, ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, так як при вирішенні даної справи питання щодо визнання недійсним вказаного договору не ставилося, дійсність договору купівлі-продажу не спростовує факту вибуття квартири з володіння позивача поза її волею.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 має право на повернення коштів сплачених за придбання квартири на підставі укладеного між ним та ОСОБА_3 договору, в тому числі шляхом подання відповідного позову до суду.

Проте враховуючи, що відповідач до суду з даним позовом не звертався суд позбавлений можливості самостійно вирішити питання щодо повернення коштів.

Посилання ОСОБА_1 , що на момент ухвалення рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 квітня 2017 року було чинним рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 квітня 2013 року яким у задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним відмовлено, а тому рішення 21 квітня 2017 року не може братися до уваги є необгрунтованими оскільки всі рішення на які посилався суд першої інстанції набрали законної сили, а суд не може переглядати їх правильність при розгляді іншої справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростували, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, підстави для зміни порядку розподілу судових витрат вістуні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 07 листопада 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

О.О. Панченко