справа № 462/4831/19
УХВАЛА

30 липня 2019 року суддя Залізничного районного суду міста Галайко Н. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків та відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача на його користь 50234 грн. 80 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунків при звільненні та 25000 грн моральної шкоди.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивачем не було додано до позовної заяви документів, що підтверджують сплату судового збору за заявлення позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 25000 грн.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц, у разі, якого позивач визначив позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у грошовому вимірі, така вимога є майновою. А відтак за заявлення фізичною особою такої вимоги підлягає сплаті судовий збір відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір.

Згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року становить 1921 грн.

Відтак позивачу надати суду докази сплати ним судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху та зобов`язати позивача усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом десяти днів з дня отримання ухвали, а саме надати суду докази сплати ним судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення моральної шкоди.

У випадку, якщо позивачем не будуть усунуті недоліки, заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Керуючись ст.ст.177,185,260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків та відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк, який обчислюється з дня отримання даної ухвали, для усунення недоліків, вказаних в ухвалі.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Львівський державний завод «ЛОРТА» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунків та відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачеві з усіма доданими до неї документами.

Суддя/підпис/ Н.М. Галайко

З оригіналом згідно.

Суддя: