Справа №442/5293/19
Провадження №2/442/1448/2019
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 жовтня 2019 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючого судді - Кучаковського Ю.С.,
за участю секретаря судового засідання - Кравців Х.В.,
розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації, -
за участю представників
від позивача: не з`явилися
від відповідачів: не з`явилися
До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області звернулась ОСОБА_1 із позовом, у якому просить на підставі ст. 42 Коституції України, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 316, 319 ЦК України, ст.ст. 37, 40 ЗУ „Про іпотеку" усунути перешкоди в користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зі зняттям з реєстраційного обліку.
В обґрунтування позову посилається на те, що є власником квартири АДРЕСА_2 Дана АДРЕСА_3 належала відповідачу ОСОБА_2 , однак була куплена нею, на електронних торгах, будучи предметом застави по кредитному договору. Окрім того, в квартирі зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2. Вона надсилала відповідачам вимогу з проханням звільнити вищевказану квартиру і знятися з реєстрації, та така була проігнорована. Реєстрація та проживання відповідача ОСОБА_3 у належній їй квартирі створює об`єктивні незручності та суттєві перешкоди у користуванні вказаним майном. Вважає, що її права як власника квартири порушуються відповідачами та підлягають захисту. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити.
Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі та просить його задоволити. Проти ухвалення у справі заочного рішення - не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про розгляд справи за останнім відомим місцем проживання та на офіційному веб-сайті судової влади України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши та перевіривши зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає частково задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Протоколом № 411990від 12.06.2019 про проведення електронних торгів ДП „Сетам" та актом про реалізацією предмета іпотеки від 25.06.2019 року по виконавчому провадженні ВП № 58405152, складеним приватним виконавцем Маковецьким З.В. підтверджується, що квартира АДРЕСА_2 , яка була предметом іпотеки за іпотечним договором зареєстрованим в реєстрі за № 1007 від 13.08.2007 (іпотекодавець ОСОБА_2 , іпотекодержатель АТ „Укрсоцбанк"), придбана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , як переможцем торгів.
Згідно свідоцтва про право власності від 02.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легеда М.М., зареєстрованого у реєстрі за № 710, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реалізацію права власності № 172229313 від 02.07.2019, ОСОБА_1 належить квартира АДРЕСА_2 . Загальна площа квартири становить 31,9 кв.м, житлова 16,3 кв.м, складається з 1 житлової кімнати, 1 кухні.
З оглянутих матеріалів справи в цілому вбачається, що квартира АДРЕСА_2 раніше належала ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , на підставі договору купівлі-продажу посвідченого 06.08.2007 року Стебницькою державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 802.
У Статті 1 Першого протоколу, протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року" від 17.07.1997 № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.
Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Зазначені норми матеріального права визначають право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 346 Цивільного кодексу України право власності відповідача припинилося у зв`язку зі зверненням стягнення на майно (квартиру) за зобов`язання шляхом продажу з прилюдних торгів. Втративши право власності на квартиру, відповідачі втратили і його складову, відповідно до вимог ст. 317 Цивільного кодексу України, - право користування житловою площею квартири. Позивачем зазначено, що будь-яких домовленостей з відповідачем щодо користування даною квартирою немає.
У розумінні Закону України „Про виконавче провадження" виселення полягає у звільненні приміщення, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням.
Виходячи із вимог ч. 2 ст. 40 Закону України „Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 придбана позивачем ОСОБА_4 на електронних торгах, та на підставі свідоцтва про право власності від 02.07.2019, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Легеда М.М., зареєстрованого у реєстрі за № 710, належить їй на праві власності. Відповідач ОСОБА_2 є колишньою власницею вказаної квартири, її права власності припинилося у зв`язку зі зверненням стягнення на квартиру за зобов`язання шляхом продажу з прилюдних торгів. У даній квартирі відповідач ОСОБА_2 не зареєстрована. Відповідач ОСОБА_3 являється зареєстрованим в квартирі АДРЕСА_2 та фактично проживає там, чим чинить перешкоди у вільному володінні, користуванні та розпорядженні майном власниці квартири - позивачу ОСОБА_4 .
Враховуючи те, що на момент звернення з позовом до суду та на момент розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 не звільнила приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , - відповідачі не мають прав на це житлове приміщення, а правові підстави, на яких вона набула це майно, відпали на підставі актом про реалізацією предмета іпотеки від 25.06.2019 по виконавчому провадженні ВП № 58405152, то позов в частині зобов`язання відповідачів усунути перешкоди в користуванні позивачем належним їй нежитловим приміщенням шляхом виселення підлягає задоволенню.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 (№ 6-709цс16).
Статтею 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" передбачено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.
Згідно ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Таким чином, як вбачається з указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон України „Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язано з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Враховуючи вищенаведене, так як будь-які підстави проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в цій квартирі на сьогоднішній день відсутні, а тому необхідно усунути власнику квартири перешкоди у користуванні цією квартирою шляхом виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з квартири та зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку.
Так як матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , - то позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені нею і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі по 768 грн 40 к.
Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-265, 268, 280-283, 289, 354, 355 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , - шляхом виселення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зняти ОСОБА_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
У іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 к.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 к.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_6 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ).
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_8 ).
Суддя Ю.С. Кучаковський