ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/807/19Головуючий у 1-й інстанції Марціцка І.М.
Провадження № 22-ц/817/726/19 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 310020000
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Ходоровський М. В., Шевчук Г. М.,

за участю секретаря - Кантицька О.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу №606/807/19 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина Володимира Йосифовича на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року, ухваленого суддею Марціцка І.Б., повний текст якого складений 22 травня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

у березні 2019 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача в її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень, зокрема по 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину, щомісячно і до досягнення старшою дитиною повнолітнього віку.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що діти перебувають на її утриманні. Обов`язок утримувати дітей та забезпечувати їх фізичний та духовний розвиток покладається на обох батьків. Позивач не може самостійно в повній мірі забезпечити фізичний та духовний розвиток дітей, а тому звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. Також відмітила, що відповідач матеріально не допомагає дітям, всі витрати вона несе самостійно. Зокрема просила суд звернути увагу, що донька має проблеми із зором, потрібні додаткові обстеження, спеціальні лінзи. Син є учнем 9 класу, відповідно, потрібні будуть кошти пов`язані із підготовкою до вступу в навчальний заклад та облаштування подальшого місця проживання.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року позов - задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 в користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і.п . н. НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 27 березня 2019 року до досягнення старшою дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року виправлено описку в рішенні Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року у справі №606/807/19, а саме зазначивши: - у резолютивній частині дату народження відповідача ОСОБА_1 , а саме: " ІНФОРМАЦІЯ_6 ", замість " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин Володимир Йосифович просить змінити рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року у справі №606/807/19 в частині визначення розміру аліментів, зменшивши розмір стягнення до 1 110 (одна тисяча сто десять) гривень на кожну дитину, посилаючись на те, що воно прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не повне з`ясування усіх обставин справи, матеріального становища апелянта, як платника аліментів, суд першої інстанції в повній мірі не встановив матеріальне становище відповідача у справі та необхідний розмір аліментів для забезпечення неповнолітніх дітей.

В обґрунтування апеляційної скарги представник ОСОБА_1 - адвокат Янчишин В.Й. зазначив, що суд в повній мірі не встановив матеріальне становище відповідача, а саме, що він станом на 10 червня 2019 року не перебуває на податковому обліку, як фізична особа-підприємець в Теребовлянській ДПІ і в період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2019 року у нього доходи відсутні, що підтверджується відповіддю Теребовлянського управління Теребовлянської державної податкової інспекції №19-00-53-08 від 10 червня 2019 року. Також, суд не взяв до уваги той факт, що на утриманні у відповідача перебувають його непрацездатні батьки.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Баранець Олени Андріївни надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що вона є необґрунтованою, а суд першої інстанції обґрунтовано зіслався на те, що відповідач є працездатною особою, немає інших осіб на утриманні, а тому повинен забезпечити належні та гідні умови для проживання, лікування та розвитку своїх неповнолітніх дітей. Крім того, апелянт в апеляційній скарзі вказує на те, що не міг подати до суду відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС, оскільки нібито почав готуватися до справи лише 13 травня 2019 року, однак, він був присутній у двох судових засіданнях і ним не заявлялося жодного клопотання про відкладення чи долучення будь-яких доказів. Суд правомірно відхилив доводи апелянта, що відповідач матеріально допомагає своїм батькам, оскільки, жодних доказів про переказ коштів батькам чи іншої матеріальної допомоги не представив. Більше того, у нього є рідний брат ОСОБА_5 , який у разі необхідності також несе обов`язок щодо утримання батьків. Діти часто хворіють, тому значна сума коштів йде на їхнє лікування. Крім того, відповідач все життя працював на будівництві та займався роботами з каменем, останній рік їздить на заробітки за кордон, а відтак має фінансову можливість сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції врахував як стан здоров`я та матеріальне становище дітей, так і платника аліментів, який є працездатною особою та не має інших утриманців, прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, в зв`язку з чим визначив розмір аліментів, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей .

Колегія суддів, з даним висновком суду першої інстанції погоджується, оскільки він відповідає встановленим обставинам, зібраним по справі доказам, нормам матеріального та процесуального права.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у статті 180 СК України.

Згідно з частиною другою статті 51 Конституції України, статтею 180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею передбачено 181 СК України, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що 18 липня 2003 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 грудня 2018 року (а.с. 19-21).

Під час даного шлюбу народилося двоє дітей: син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія НОМЕР_3 , актовий запис №9 (а.с. 16) та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, Серія НОМЕР_4 , актовий запис №8 (а.с. 17).

Діти проживають разом із позивачем та перебувають на повному її утриманні.

Доказів того, що відповідач надає допомогу на утримання дітей судом не здобуто.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі з тих підстав, що він офіційно не працевлаштований та надає допомогу батькам, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідач є особою працездатного віку, не має інших зобов`язань матеріального характеру, а додані пенсійні посвідчення не доводять факту, що батьки відповідача знаходяться на його утриманні, оскільки є пенсіонерами та отримують пенсію.

Долучений до апеляційної скарги лист Теребовлянського управління Теребовлянської державної податкової інспекції №19-00-53-08 від 10 червня 2019 року станом на 10 червня 2019 року, що ОСОБА_1 не перебуває на податковому обліку, як фізична особа-підприємець в Теребовлянській ДПІ і в період з 01 січня 2018 року по 31 березня 2019 року у нього доходи відсутні, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки зазначений лист не був предметом дослідження в суді першої інстанції і позивачем не заявлялося клопотання в силу вимог ст.356 ч.2 п.7 ЦПК України щодо поважності причин неподання даного доказу до суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина Володимира Йосифовича слід залишити без задоволення, а рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року - залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Янчишина Володимира Йосифовича - залишити без задоволення.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 травня 2019 року - залишити без змін.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах них понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлений 31 липня 2019 року.

Головуючий

Судді