ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 599/784/19Головуючий у 1-й інстанції Іваницький О.Р.
Провадження № 22-ц/817/804/19 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Міщій О. Я., Ходоровський М. В.,

з участю секретаря - Костів Х.Ю.

сторін: представника позивача ОСОБА_1 адвоката Башуцького І. Я.

відповідача - ОСОБА_2 , його представника адвоката - Бутрина С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №599/784/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Башуцький Ігор Ярославович на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року, ухваленого суддею Іваницьким О.Р., повний текст якого складено 11 червня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обгрунтування вимог посилається на те, що 05 травня 2018 року біля 00 год. 22 хв. на автодорозі Львів-Тернопіль 13 км. ОСОБА_2 , керуючи трактором МТЗ-80 з сівалкою, при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу і вчинив зіткнення з автомобілем Volvo V50 під його керуванням, який рухався назустріч. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Внаслідок ДТП автомобіль Volvo V50 отримав механічні ушкодження і згідно звіту вартості матеріального збитку його сума становить 245433,24 грн. Просить стягнути м з ОСОБА_2 на його користь 245 433,24 грн. матеріальної шкоди та 10000 моральної шкоди.

Рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою на рішення Зборівського районного суду, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обгрунтування вимог посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права. Вказує на те, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні суду першої інстанції не відповідають обставинам справи. Факт правомірності володіння майном є достатьою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом права. В момент зіткнення транспортних засобів він керував автомобілем VOLVO V50 на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, копії яких знаходяться в матеріалах справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без змін, а рішення Зборівського районного суду без змін. Вказує на те, що ОСОБА_1 не надав суду доказів, що він правомірно володів вказаним автомобілем, з якого часу та по який період і хто з фізичних чи юридичних осіб надав йому право володіти чи керувати транспортним засобом який на час скоєння ДТП не був зареєстрований. Крім того, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зареєстроване не на позивача, а на іншу особу ОСОБА_3 .

В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені у апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 апеляційну скаргу заперечив, рішення суду вважає законним і обґрунтованим.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, заслухавши представників сторін колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрутованість рішення суду першої інстанції в межа доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів порушення своїх прав.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з?ясування дійсних обставин справи, прав та обов?язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та норм матеріального права.

В силу частин 1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З матеріалів справи вбачається, що 5 травня 2018 року біля 00 год. 22 хв. на автодорозі Львів-Тернопіль 13 км. ОСОБА_2 , керуючи трактором МТЗ-80 д.н.з. НОМЕР_1 з сівалкою, при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечного бокового інтервалу і вчинив зіткнення з автомобілем Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , який рухався назустріч. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні ушкодження, що стверджується постановою Зборівського районного суду від 30.10.2018 року та постановою судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду від 4 січня 2019 року.

Відповідно до звіту № 409 про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volvo V50 збитки завдані власнику автомобіля Volvo V50 реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті пошкодження його КТЗ про ДТП станом на 24.05.2018 року становлять 297324,26 грн.

Згідно звіту №58 визначення утилізаційної вартості автомобіля Volvo V50 реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті пошкодження його при ДТП станом на 19 березня 2019 року без урахування ПДВ становить 51891,02 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачем не представлено належних доказів наявності речового права на автомобіль .

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння.

Речове право на чуже майно, як і право власності, носить абсолютний характер. Суб`єкт речового права на чуже майно вступає у відносини з усіма іншими суб`єктами, хто його оточує.

Таким чином, абсолютний характер речового права проявляється в тому, що порушником речового права на чуже майно може бути будь-яка особа із числа тих, з ким він вступає у відносини.

Відповідно до статті 396 ЦК України правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно.

Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України.

Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права.

Доводи апелянта, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 на достатній правовій підставі керував транспортним засобом, а тому має право на відшкодування шкоди колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані.

Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306,

В позовній заяві ОСОБА_1 вказував, що на момент скоєння ДТП 05 травня 2018 управляв транспортним засобом на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб, а тому він правомірно володів цим майном, та має право на відшкодування завданої шкоди .

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб марки Volvo V50 2011 року кузов YVIMW84FIC2662384 зареєстрований за ОСОБА_3 18.05.2018 року з видачею номерних знаків НОМЕР_3 та свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_4 (а.с.72)

Таким чином, реєстрація транспортного засобу мала місце після настання дорожньо - транспортної пригоди.

На час скоєння ДТП 05 травня 2018 року, автомобіль Volvo V50 д.н.з. НОМЕР_2 був ввезений з-за кордону і мав закордонну реєстрацію іншого власника і за ОСОБА_3 був зареєстрований тільки 18.05.2018 року.

В суді першої інстанції позивачем не представлено доказів правомірності володіння майном, а саме, автомобілем Volvo V50 , що є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права, а тому суд першої інстанції підставно відмовив в задоволенні вимог.

Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Оскільки позивач не довів, що є власником майна, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди з підстав, що вказані в ст. ст. 23, 1167 ЦК України.

В даному випадку власник майна автомобіля Volvo V50 2011 року кузов YVIMW84FIC2662384 номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 не позбавлена права звернутись до суду за захистом своїх прав.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 10 червня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 7 жовтня 2019 року.

Головуюча : Г.М. Шевчук

Судді: О.Я. Міщій

М.В. Ходоровський