КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/102/2019 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Кулікової С.В.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року у складі судді Матійчук Г.О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ від 04.05.2017 року №1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона працювала на посаді провідного інженера-технолога відділу АСУРД виробничого підрозділу (ВП) «Одеське відділення» філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр (ГІОЦ) ПАТ «Укрзалізниця».

Наказом від 04.05.2017 року позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконане завдання щодо підготовки за підписом начальника відділення, структурним підрозділам пропозицій щодо оновлення інформації на інтернет-сторінках внутрішнього сайту регіональної філії «Одеська залізниця» з неактуальністю.

Вищезазначене дисциплінарне стягнення покладено на позивачку неправомірно, оскільки не відповідає вимогам ст.ст.139, 147 ч.1, 149 КЗпП та відповідачем порушено вимоги ст. 31 КЗпП «Заборона вимагати роботу, яка не передбачена трудовим договором».

Виконання додаткової роботи щодо оформлення листів структурному підрозділу оформлено відповідачем окремим наказом від 25.04.2017 року №1. Оскільки позивачка займала посаду провідного інженера-технолога відділу АСУРД, а додаткова робота з питань оформлення листів не стосується роботи даного відділу, не підлягає оплаті, тобто доручалася позивачу понад посадової інструкції, як примусова праця.

Як зазначала позивачка, між сторонами виникли питання різного трактування понять, консультація, пропозиції, інструктивний лист, які відображено у Положенні про виробничий підрозділ, посадовій інструкції позивача та наказі щодо виконання додаткової роботи. В подальшому позивачка зверталася з даним питанням до вищестоящої філії «ГІОЦ» щодо роз`яснення, чи є законні підстави покладення на позивачку оформлення інструктивних листів кожному структурному підрозділу окремо, у відповідь головний фахівець з безпеки філії ГІОЦ повідомила, що дані обов`язки входять до повноважень позивача.

Проте, відповідачем не враховано, що регіональна філія «Одеська залізниця» не підпорядкована філії ГІОЦ та доручення працівнику додаткової роботи не є компетенцією філії «ГІОЦ» ПАТ «Укрзалізниця».

Вказувала, що при виконанні посадових обов`язків у квітні 2017 року позивачка керувалася виключно посадовою інструкцією, Положеннями про відділ АСУРД, виробничий підрозділ та філію ГІОЦ, а тому виконання додаткової роботи не входить до її повноважень. У зв`язку з наведеним просила скасувати наказ від 04.05.2017 року №1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», судовий збір покласти на відповідача та стягнути з відповідача витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката та компенсацію за втрачений заробіток.

Позивачка та її представник позовні вимоги підтримали і просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі і просив відмовити в їх задоволенні, посилаючись на те, що порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Зазначав, що конкретний перелік посадових обов`язків визначається посадовими інструкціями керівників та іншими особами. На виконання вимог ст.29 КЗпП позивачці було роз`яснено під розписку її обов`язки, що підтверджується її підписом на посадовій інструкції №711, затвердженій 17.02.2017 року начальником виробничого підрозділу «Одеське відділення» філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр». До переліку посадових обов`язків позивачки, у тому числі, входило надання структурним підрозділам пропозиції щодо оновлення інформації на інтернет-сторінках у зв`язку з закінченням її термінів.

Наказом начальника виробничого підрозділу «Одеське відділення» філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» ПАТ «Українська залізниця» №1 від 25.04.2017 року ОСОБА_2 було доручено позивачці підготувати за підписом начальника відділення структурним підрозділам пропозиції щодо оновлення інформації на інтернет-сторінках внутрішнього сайту Регіонального відділення «Одеська залізниця», у зв`язку з неактуальністю до 27.04.2017 року. Проте, позивачкою не виконане вищезазначене доручення. Так як жодних доручень, що виходили б за межі обов`язків позивачки їй не надавалися, тому просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Скасовано наказ від 04.05.2017 року №1 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» ОСОБА_1 .

Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката в розмірі 1 400 грн., компенсацію за втрачений заробіток в сумі 2 882 грн. 32 коп., витрати по`язані з переїздом до іншого населеного пункту в розмірі 1191 грн. 40 коп., а всього - 5 473 грн. 72 коп.

Стягнуто з ПАТ «Укрзалізниця» на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі відповідача з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового постанови, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних доказів на підтвердження вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, за який її оскаржуваним наказом притягнуто до відповідальності, то такі вимоги підлягають задоволенню з метою відновлення її порушених прав.

Ухвалене судом рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що наказом начальника відділення ОСОБА_2 від 04.05.2017 року №1 позивачку було притягнуто до дисциплінарної відповідальності за не виконання завдання щодо підготовки за підписом начальника відділення структурним підрозділам пропозиції щодо оновлення інформації на інтернет-сторінках внутрішнього сайту регіональної філії «Одеська залізниця» у зв`язку з неактуальністю. Пропозиції потрібно було надати у вигляді листів кожному структурному підрозділу окремо та надати керівнику звіт про виконану роботу до 27.04.2017 року.

Згідно з п.2.2. Посадової інструкції №711 провідного інженера-технолога відділу АСУРД ОСОБА_1 від 17.02.2017 року до завдань та обов`язків віднесено положення щодо надання допомоги та консультації відповідальних за довідки користувачів структурних підрозділів у процесі самостійного викладення та оновлення довідок на технологічні сторінки на робочих місцях у структурних підрозділах, надання структурним підрозділам пропозиції щодо оновлення інформації на інтернет-сторінках у зв`язку з закінченням її термінів.

Наказом №1 від 25.04.2017 року начальника відділення ОСОБА_2 ОСОБА_1 було наказано підготувати пропозицію у вигляді листів кожному структурному підрозділу окремо. Зазначене завдання було виконано в повному обсязі, про що свідчить звіт щодо роботи в квітні 2017 року з питань актуалізації інформації на технологічних сторінках галузевих служб регіональної філії «Одеська залізниця».

Крім надання звіту, позивачкою було оформлено дві довідки щодо відповідальних осіб від 26.04.2017 року та дат останнього оновлення інформації від 10.04.2017 року і надано деталізоване пояснення від 27.04.2017 року щодо виконання завдання.

Крім того, відповідачем не враховано, що регіональна філія «Одеська залізниця» не підпорядкована та не підзвітна філії ГІОЦ. Доручення працівнику додаткової роботи щодо забезпечення контролю діяльності регіональної філії «Одеської залізниці» не є компетенцією філії «ГІОЦ» ПАТ «Укрзалізниця» згідно положення про філію. Керівництво філії не наділено правом втручатися у діяльність регіональної філії.

Порушення трудової дисципліни, а саме, відповідно до наказу п.2.2. Посадової інструкції позивачкою не допущені, оскільки посадові обов`язки покладені на позивачку трудовим договором та правилами внутрішнього розпорядку виконувалися позивачкою належним чином і тому дисциплінарне стягнення у виді догани застосовано до позивачки неправомірно. Спірний наказ прийнято з порушеннями вимог ст.ст.18, 141, 142, 147, 149 КЗпП, вимог Положення про дисципліну відповідальність працівників залізничного транспорту, затвердженого постановою кабміну КМУ №55 від 26.01.1993 року, погодженого з Радою профспілки залізничників і транспортних будівельників України 29.07.1992 року.

Притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності за спірним наказом передували повідомлення позивачці інформації про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» з боку керівництва, звернення позивача від 29.03.2017 року до начальника філії ГІОЦ з питань корупційних правопорушень начальника відділу виробничого підрозділу «Одеське відділення» філії ГІОЦ ОСОБА_2 спричинило переслідування позивача по роботі з подальшим виданням спірного наказу.

Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

За ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Статтею 150 КЗпП визначено, що дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава ХV цього Кодексу).

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п.22 Постанови від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення.

Отже, напередодні ухвалення рішення про застосування до працівника догани, роботодавець має провести об`єктивне розслідування та зібрати достатньо доказів, які свідчили б про факт вчинення працівником дисциплінарного проступку (ст.149 КЗпП України). Аналогічна позиція міститься у висновках Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладених у Постанові Верховного Суду України від 19.10. 2016 у справі 6-2801цс15. Так, колегією Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові ВСУ при встановленні неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права було встановлено, що «правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення...». За таких обставин, необхідною умовою притягнення до дисциплінарної відповідальності має бути встановлений факт порушення трудової дисципліни, що підтверджений представленими суду доказами.

У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи належних доказів на підтвердження вчинення позивачкою дисциплінарного проступку, за який її оскаржуваним наказом притягнуто до відповідальності, вимоги позивачки підлягали до задоволення з метою відновлення її порушених прав.

З відповідача підлягали до стягнення витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката позивача в розмірі 1400 грн., а також компенсація за втрачений заробіток позивачки в сумі 2 882 грн. 32 коп., витрати, пов`язані з переїздом позивачки до іншого населеного пункту в розмірі 1191 грн. 40 коп., а всього - 473 грн. 72 коп.

За ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Згідно з ч.2 ст.138 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції чи доводили б порушення ним норм цивільного або цивільно-процесуального законодавства, апеляційна скарга не містить.

Обґрунтовуючи судове рішення, колегія суддів приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Щодо клопотання про стягнення додаткових судових витрат, то колегія суддів вважає, що воно підлягає до задоволення і тому слід стягнутиз ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 952 грн.14 коп. понесених судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу філії «Головний інформаційно-обчислювальний центр» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 липня 2018 року залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 952 грн.14 коп. понесених судових витрат.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 липня 2019 року.

Суддя-доповідач:

Судді: