ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

13 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 644/9508/18

провадження № 22-ц/818/3903/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Огар І.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,

третя особа - Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович,

третя особа - Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року в складі судді Шевченка С.В.,

у с т а н о в и в :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (далі - АТ «Укрсоцбанк»), треті особи: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу (далі - ПН ХМНО) Ємець Іван Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, та просив визнати виконавчий напис № 245, вчинений 03 лютого 2014 року ПН ХМНО Ємцем І.О. таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивовано тим, що в листопаді 2018 року йому стало відомо про те, що приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. здійснюється виконавче провадження № 57298396 з примусового виконання виконавчого напису № 245, вчиненого 03 лютого 2014 року ПН ХМНО Ємцем І.О. Вказаним виконавчим написом звернуто стягнення на належну йому квартиру АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку Публічному акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») на підставі Іпотечного договору № 840/5-27/16/10/8-118, посвідченого 24 березня 2008 року ПН ХМНО Костенко С.А. за реєстровим № 2552, в забезпечення зобов`язань по Кредитному договору від 24 березня 2008 року № 840/4-27/16/1/8-015. Строк, за який проводиться стягнення - з 11 квітня 2011 року по 16 лютого 2013 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вказаного майна, пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 16 лютого 2013 року в розмірі 362 386 грн. 37 коп., а також витрати по вчиненню виконавчого напису - 3 000 грн.

Вважає, що вказаний виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні порушенні вимоги закону, а саме: вимоги статті 88 Закону України «Про нотаріат» щодо безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; вимоги статті 89 вказаного Закону щодо зазначення у виконавчому напису складових заборгованості, враховуючи пеню та проценти. Зазначає, що виконавчі написи не можуть вчинятись на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, а кінцевий строк погашення заборгованості за кредитом, згідно з Іпотечним договором від 24 березня 2008 року № 840/5-27/16/10/8-118 встановлений до 03 березня 2023 року. Крім того, виконавчий напис вчинено за заборгованістю, яка вже стягнута заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 червня 2011 року в справі № 2029/2-125/11р.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Виконавчий напис № 245, виданий 03 лютого 2014 року ПН ХМНО Ємцем І.О. визнано таким, що непідлягає виконанню.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що виконавчий напис № 245, виданий 03 лютого 2014 року ПН ХМНО Ємцем І.О. не відповідає вимогам статтей 87-89 Закону Українги «Про нотаріат». З виконавчого напису не вбачається жодного документу, що підтверджує суму безспірної заборгованості чи факту настання кінцевого терміну виконання зобов`язань за Кредитним договором від 24 березня 2008 року № 840/4-27/16/1/8-015 чи Іпотечним договором № 840/5-27/16/10/8-118, посвідченим 24 березня 2008 року ПН ХМНО Костенко С.А. за реєстровим № 2552. У виконавчому написі не зазначено складових суми заборгованості боржника. Оскільки строк основного зобов`язання за Кредитним договором від 24 березня 2008 року № 840/4-27/16/1/8-015 не сплинув, звернення стягнення на спірну квартиру за Іпотечним договором № 840/5-27/16/10/8-118 не можна здійснювати у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Виконавчим нотаріусом здійснено повторне звернення стягнення на предмет іпотеки, яке раніше вже було здійснене заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 червня 2011 року в справі № 2029/2-125/11р. За таких обставин зазначена заборгованість не може бути визнана безспірною.

02 липня 2019 року ОСОБА_3 - представник АТ «Укрсоцбанк» подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що приватном нотаріусу для вчинення виконавчого напису на підтвердження наявності заборгованості було надано оригінали Кредитного та Іпотечного договорів, вимогу про усунення порушення забезпеченого іпотекою зобов`язання, відомості про розмір заборгованості, які визначені «Переліком документів, за яким стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Позивач жодних заперечень на вимогу банку не подав, виконавчий напис було вчинено нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту отримання позивачем вимоги, яка залишилася ним невиконаною, а тому правових підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, немає.

ОСОБА_1 , ПН ХМНО Ємець І.О., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. рішення суду першої інстанції не оскаржили, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини першої статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України - в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що 03 лютого 2014 року ПН ХМНО Ємцем І.О. вчинено виконавчий напис за № 245 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , яка передана в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі Іпотечного договору № 840/5-27/16/10/8-118, посвідченого 24 березня 2008 року ПН ХМНО Костенко С.А. за реєстровим № 2552, в забезпечення зобов`язань по Кредитному договору від 24 березня 2008 року № 840/4-27/16/1/8-015.

Строк, за який має проводитись стягнення - з 11 квітня 2011 року по 16 лютого 2013 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації іпотечного майна пропонується задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» станом на 16 лютого 2013 року в розмірі 362 386 грн. 37 коп., а також витрати по вчиненню виконавчого напису - 3 000 грн. Складові заборгованості (пеня, проценти, штрафи) у виконавчому написі не зазначені.

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. відкрито виконавче провадження № 57298396 на підставі заяви АТ «Укрсоцбанк» про примусове виконання виконавчого напису від 03 лютого 2014 року № 245, вчиненого ПН ХМНО Ємцем І.О.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 01 червня 2011 року в справі № 2029/2-125/11р. задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Харківської обласної філії до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Укрсоцбанк» за договором відновлювальної кредитної лінії № 840/4-27/16/1/8-015 від 24 березня 2008 року в розмірі 335 938 грн. 20 коп. звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 840/5-27/16/10/8-118 від 24 березня 2008 року, посвідченого 24 березня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С.А. за реєстрованим № 2552, трикімнатну квартиру квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 на праві власності.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон № 3425-XII) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Стаття 50 Закону № 3425-XII передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Пунктом 19 статті 34 Закону № 3425-XII нотаріусам надано право вчиняти виконавчі написи.

Згідно з статтею 87 Закону № 3425-XII для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 88 Закону № 3425-XII нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

У виконавчому написі повинні зазначатися серед іншого суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення (стаття 89 Закону № 3425-XII).

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Згідно з статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, обґрунтовано виходив із того, що на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса зазначена банком заборгованість не була безспірною, а виконавчий напис не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат».

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки позов задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судового збору, понесеного у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий - А.В. Котелевець

Судді - Р.М. Піддубний

О.Ю. Тичкова