ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Свистунової О.В.,

суддів - Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря - Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2019 року про закриття провадження

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кравцова Анастасія Ігорівна, про визнання договору дарування 1/2 частини будівлі магазину недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - державний нотаріус Першої дніпропетровської державної нотаріальної контори Кравцова Анастасія Ігорівна, про визнання договору дарування 1/2 частини будівлі магазину недійсним.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2019 року закрито провадження у даній справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить вказану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача - без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Закриваючи провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що наявне рішення суду, яке набрало законної сили між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, колегія суддів з такими висновками суду погодитися не може, зважаючи на наступне.

Відповідно до положень пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Таким чином, суд закриває провадження у справі в тому разі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. Важливим моментом є те, що у поданій позовній заяві мають бути тотожними сторони, предмет та підстави позову з тією справою, яка знаходиться на розгляді в цьому чи іншому суді.

При цьому не вважаються тотожними спори, які співпадають за предметом і підставою, але пред`явлені із зміненим суб`єктивним складом. Також не вважаються тотожними спори між тими самими сторонами, якщо змінилися предмет або підстава позову. При цьому питання тотожності вирішується не лише за загальними ознаками предмета позову, але й за його конкретним змістом.

Однак, вирішуючи питання про закриття провадження у справі, суд без урахування наведених положень закону помилково прийшов до висновку про тотожність заявленого позову, з позовом, за яким Апеляційним судом Дніпропетровської області 21.08.2012 року було ухвалено рішення у цивільній справі № 0417/2-1116/2011 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, скасування державної реєстрації та визнання права власності, яким було скасовано рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21.03.2011 року та в задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено.

Як убачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог у даній справі № 202/11928/14-ц є визнання договору дарування 1/2 частини будівлі магазину недійсним, в той час як предметом позовних вимог у справі № 0417/2-1116/2011 є визнання недійсним та скасування державної реєстрації договору дарування (ВМВ № 470113) 1/2 частини будівлі магазину, укладеного 09.12.2008 року, визнання за ОСОБА_1 право власності на об`єкт нерухомості в цілому - будівлю магазину по АДРЕСА_1 , загальною площею 680,4 кв.м.

Таким чином, предмет та підстави заявлених позовних вимог у вказаних справах є різними.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,379,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 травня 2019 року - скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко