Провадження № 4-с/161/69/19
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого - судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», на дії та бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області

В С Т А Н О В И В:

16.07.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною скаргу в обґрунтування зазначивши, що 11.12.2014 року заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» кредитну заборгованість у розмірі 77566,09 грн., а також судовий збір в розмірі 775,66 грн. На виконання даного судового рішення було видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено до примусового виконання. Вказав, що 07.02.2018 року між ним та ПАТ «Брокбізнесбанк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 227, за умовами якого він набув право вимоги за кредитними правовідносинами, які виникли між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ПАТ «Брокбізнесбанк». Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.05.2018 року було замінено сторону виконавчого провадження № 47011993 при примусовому виконанні заочного рішення суду від 11.12.2014 року. 02.07.2019 року у відповідь на його запит про хід виконавчого провадження по стягненню з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, Першим ВДВС м. Луцька УДВС ГТУЮ у Волинській області (далі Перший ВДВС) було надано інформацію, що постановою державного виконавця від 28.01.2016 року виконавче провадження № 47011993 було закінченим у зв`язку зі смертю боржника. Вважає дане рішення (постанову) неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки державний виконавець був зобов`язаний зупинити виконавче провадження до вступу у спадщину правонаступника ОСОБА_2 . Враховуючи наведене, просить суд: визнати дії старшого державного виконавця Першого ВДВС Бобик О.М. щодо винесення постанови від 28.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження № 47011993 неправомірними, а оскаржувану постанову скасувати; визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо невиконання дій, спрямованих на визначення кола правонаступників спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_2 ; зобов`язати державного виконавця усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження № 47011993.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23.09.2019 року до участі у справі в якості заінтересованої особи ПАТ «Брокбізнесбанк» (а.с. 29).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2019 року в Першого ВДВС судом було витребувано матеріали виконавчого провадження № 47011993 (а.с. 40). На день розгляду даної справи вказана ухвала суду Першим ВДВС не виконана, причини невиконання ухвали суду не повідомлені.

До початку судового засідання від ОСОБА_1 надійшло клопотання, у якому він просить розгляд скарги проводити у його відсутності, заявлені вимоги підтримує із зазначених у ній підстав, просить їх задовольнити (а.с. 37).

Заінтересована особа ПАТ «Брокбізнесбанк», а також представник Першого ВДВС, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, будь-яких заяв чи клопотань суду не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають розгляду скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.12.2014 року заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області в цивільній справі № 161/17099/14-ц, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в користь ПАТ «Брокбізнесбанк» в особі Волинського регіонального відділення АТ «Брокбізнесбанк» стягнуто солідарно кредитну заборгованість в сумі 77566,09 грн., яка складається з простроченого основного боргу в сумі 61272,23 грн., прострочених відсотків в сумі 6771,95 грн., пені в сумі 9521,91грн. (АСДС).

Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВССУ України з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» (далі - Постанова), - відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Як вбачається з витягу з АСВП від 21.05.2019 року, на виконання судового рішення від 11.12.2014 року, Луцьким міськрайонним судом Волинської області було видано виконавчий лист, зокрема, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості в розмірі 77566,09 грн., на підставі якого 27.03.2015 року Першим ВДВС було відкрито виконавче провадження № 47011993.

Разом з тим, 26.01.2016 року старшим державним виконавцем Першого ВДВС Бобик О.М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 47011993 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 року), у зв`язку зі смертю боржника (а.с. 12-13).

Судом також встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03.05.2018 року було замінено сторону виконавчого провадження № 47011993 замінено стягувача ПАТ «Брокбізнесбанк» на його правонаступника ОСОБА_1 (АСДС).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 14.09.2018 року та повторно 03.05.2019 року звернувся до Першого ВДВС із запитами щодо надання інформації про хід виконавчого провадження № 47011993 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості в розмірі 77566,09 грн. (а.с. 6-9), у відповідь на що отримав інформацію про закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі смертю боржника (а.с. 10-11).

У своїй скарзі ОСОБА_1 вважає постанову старшого державного виконавця Першого ВДВС Бобик О.М. про закінчення виконавчого провадження від 26.01.2016 року такою, що підлягає скасуванню, оскільки у даному випадку правовідносини, які виникли між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 , допускають правонаступництво на стадії виконання судового рішення, в свою чергу посадовою особою органу ДВС не було вчинено відповідні дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спору) щодо визначення кола правонаступників спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом, виконавче провадження № 47011993 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 77566,09 грн. було закінчене у зв`язку зі смертю останнього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 року).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 1999 року, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон), - виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

З вищевказаної норми слідує, що виконавче провадження може бути закінченим за наявністю двох складових: 1) смерть боржника; 2) виконання обов`язків померлого боржника чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

У відповідності до ч. 1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Однак, у даному випадку правовідносини, які виникли між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_2 допускають правонаступництво.

В свою чергу, п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону, - виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

При цьому, ч. 5 ст. 8 Закону у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналіз вищевказаних норм законодавства визначає обов`язок державного виконавця у разі смерті боржника щодо зупинення виконавчого провадження та вчинення дій, спрямованих на визначення кола правонаступників спадкоємців після смерті останнього.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Так, Першим ВДВС не було надано жодних доказів, які підтверджували би вчинення відповідальними посадовими особами ДВС будь-яких заходів щодо визначення кола правонаступників спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , а також і щодо наявності підстав, які надавали б можливість закінчити виконавче провадження № 47011993, а не зупинити його до часу встановлення наявності правонаступників ОСОБА_4 .

Таким чином, суд приходить до перекона ння, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови від 26.01.2016 року про закінчення виконавчого провадження не діяв у межах, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», а тому заявлені вимоги ОСОБА_1 щодо неправомірності дій посадовими особами Першого ВДВС є обґрунтованими.

Разом з тим, ст. 451 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

З вищевикладеного слідує, що до компетенції суду не входить право на скасування оскаржуваної постанови, а тому в даній частині скарга до задоволення не підлягає.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку, що скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа ПАТ «Брокбізнесбанк», на дії та бездіяльність Першого ВДВС підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк», на дії та бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області Бобик О.М. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 47011993 від 28 січня 2016 року неправомірними.

Визнати неправомірною бездіяльність Першого відділу державної виконавчої служби м. Луцька Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області щодо невиконання дій, спрямованих на визначення кола правонаступників спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_2 при виконанні виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2014 року в цивільній справі № 161/17099/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості в розмірі 77566,09 грн.

Зобов`язати Перший відділ державної виконавчої служби м. Луцька Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області усунути порушення шляхом відновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26.02.2014 року в цивільній справі № 161/17099/14-ц щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованості в розмірі 77566,09 грн.

В задоволені решти заявлених вимог ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення ухвали відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення ухвали в повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала в повному обсязі складена 07 листопада 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська