Справа № 1505/4435/2012
Номер провадження 6/495/266/2019
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Охримчук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Білгород-Дністровському подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження виїзду особи (боржника) ОСОБА_1 за межі України,

ВСТАНОВИВ:

17.05.2012 року відділ Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника з вилученням паспортного документу.

04.09.2012 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 задоволено.

25.10.2019 року ухвалою Одеського апеляційного суду, ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.09.2012 року скасовано та направлено справу до суду для продовження розгляду.

Так, заявник зазначає, що в провадженні відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області (далі-Відділ) на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 2-809, виданий 30.06.2011 року Дніпропетровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 102 962,88 грн. на користь ПАТ КБ «ПриватБанк».

У відповідності до положень ст.ст. З, 18 20, 24, 55 Закону України «Про виконавче провадження», 19.01.2012 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, з наданням боржнику строку для самостійного виконання рішення суду до 25.01.2012 року.

Згідно клопотання, стягувач просить звернутися до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий, 18.03.1999 року Б-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області, з вилученням паспортного документу.

На підставі наведеного державний виконавець звернувся до суду з вказаним клопотанням.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке клопотання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 року «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»(з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п. п. 1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, суб`єкт подання не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості.

Верховний Суд України в судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року зазначив, що з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите, зокрема, у пункті 18 частини третьої статті 11 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи божника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 441 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

Керуючись Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», ст. 33 Конституції України, ст. 441 ЦПК України -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про тимчасове обмеження виїзду особи (боржника) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Мишко