Справа № 148/607/19
Провадження №2-о/148/45/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 липня 2019 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді Ковганича С.В.

при секретарі Мрочко Т.О.

за участі заявника ОСОБА_1 ,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Кирнасівська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_1 . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 . З ОСОБА_4 вона проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу та вела з ним спільне господарство за адресою: АДРЕСА_1 , з 1986 року по день його смерті. Після смерті ОСОБА_4 взяла на себе всі витрати на його поховання.

У лютому 2019 вона звернулася до Тульчинської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 . Однак в оформленні спадщини їй було відмовлено в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджували б родинні відносини між нею та померлим.

Вказані обставини змусили заявника звернутися до суду з даною заявою, у якій вона просить встановити факт її спільного проживання однією сім`єю з 1986 року до часу відкриття спадщини з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менш як п`ять років.

Заявник в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність, заявлені вимоги підтримує. У попередніх судових засіданнях заявник пояснила, що ОСОБА_4 був її чоловіком, з яким вона проживала з 1986 року. Після його смерті вона зверталась до нотаріуса щоб оформити спадщину. Крім неї, ніхто зі спадкоємців не звертався з метою оформлення спадщини. Перший її чоловік - ОСОБА_5 помер приблизно двадцять років тому.

Заінтересована особа представник Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявний лист Кирнасівської селищної ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 20, 35), згідно якого, селищна рада просить справу розглянути у відсутність представника, проти задоволення заяви про встановлення факту не заперечує.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що вона проживає з заявником на одній вулиці у смт. Кирнасівка, давно знайома з нею та ОСОБА_4 . Заявник та ОСОБА_4 разом проживали з 1986 року, останній приїхав з Закарпаття. Перший чоловік заявника помер.

Свідок ОСОБА_2 пояснила суду, що вона є сусідкою заявника. ОСОБА_4 проживав по сусідству. Він проживав з заявником приблизно з 1986 року.

Заслухавши заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 14.08.2018 серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 01.03.2005 (а.с. 8), 04.02.1977 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та заявником, після реєстрації якого, заявник змінила прізвище " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ". ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 20.06.2019 (а.с. 46).

Згідно довідки Кирнасівкої селищної ради Тульчинського району №45 від 14.08.2018 (а.с. 9), заявник ОСОБА_1 за власні кошти похоронила свого чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На дань смерті останнього, вони проживали разом і вели спільне господарство.

Згідно довідки Кирнасівкої селищної ради Тульчинського району №586 від 22.02.2019 (а.с. 10), після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , залишилося спадкове майно, яке складається з 1/3 частини житлової квартири АДРЕСА_2 . Після його смерті спадкоємцем на його майно згідно закону залишилася заявник ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 . Зі слів ОСОБА_1 , інших спадкоємців за законом та за заповітом у спадкодавця не має. Факт прийняття спадщини перевірено на підставі поданої заяви до шести місяців.

Згідно довідки Кирнасівкої селищної ради Тульчинського району №754 від 19.03.2019 (а.с. 11), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживав разом на одному погосподарському номері з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та вів з нею спільне господарство з 1986 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до копії свідоцтва на право власності на житло № НОМЕР_4 від 12.12.2000 (а.с. 12), квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 у рівних частках.

Відповіддю Тульчинської державної нотаріальної контори №91/02-14 від 28.02.2019 (а.с. 13), заявнику відмовлено в оформленні спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини між вказаними особами.

Відповідно до копії спадкової справи до майна померлого ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37-43), з заявою про прийняття спадщини звернулась заявник ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК України. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення: заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

З досліджених у судовому засіданні доказів, судом встановлено, що заявник має намір оформити спадщину після смерті ОСОБА_4 , однак зробити цього не може через відсутність документів, що підтвержували б факт їх спільного проживання.

В свою чергу, факт спільного проживання заявника з ОСОБА_4 в судовому засіданні підтверджено письмовими доказами, а саме: довідками Кирнасівкої селищної ради Тульчинського району Вінницької області, відповідно до яких, заявник проживала з ОСОБА_4 з 1986 року до дня його смерті, вела з ним спільне господарство, здійснювала поховання за власні кошти (а.с. 9, 11), а також показами свідків, які підтвердили факт спільного проживання даних осіб з 1986 року по день смерті ОСОБА_4 .

Разом з тим, суд враховує, що заявник у 1986 році, з якого вона просить встановити факт спільного проживання з ОСОБА_4 , перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. А тому, враховуючи зазначене, суд вважає, що факт спільного проживання однією сім`єю заявника з ОСОБА_4 слід встановити починаючи після припинення шлюбу з ОСОБА_5 , тобто після його смерті, а саме - починаючи з 01.02.1988.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість вимог ОСОБА_1 в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх часткового задоволення.

Відповідно до ст.294 ч.7 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, сплачений заявником судовий збір підлягає зарахуванню в прибуток держави.

На підставі викладеного, керуючись п.6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 № 5-рп/95, п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, п. 21постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 1220, 1258, 1264, 1268 ЦК України, ст.ст. 4, 13, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Кирнасівська селищна рада Тульчинського району Вінницької області, про встановлення факту проживання однією сім`єю задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не менше п`яти років, починаючи з 01.02.1988 до часу відкриття спадщини після смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати залишити за заявником.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: