РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/7754/19

Провадження № 2/638/3467/19

07.11.2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у скалді:

головуючого судді: - Подус Г.С.

при секретарі: - Коваленко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина,-

встановив:

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2011 року у справі №2-4816/11 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 01.10.2011 року і до їх повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досяг 18 років, після чого відповідач перестав виплачувати аліменти на його утримання. З 1 вересня 2018 року ОСОБА_3 навчається на 1 курсі 1 факультету денного відділення НАУ ім. М.Є. Жуковського, у зв`язку з чим не має можливості самостійно заробляти собі на життя, сплачувати за навчання, забезпечувати свій побут, потреби тощо, тому увесь тягар з його утримання повністю поклався на позивача.

Позивачем подано заяву про зміну предмету позову, в якій ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 8% щомісячного заробітку, починаючи з дати подання позову і до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Сторони в судове засідання не з`явилися, позивач суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала частково та просила суд стягнути 5% щомісячного заробітку, починаючи з дати подання позову і до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, проти уточнених позовних вимог не заперечує.

Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 08.05.2001 року, актовий запис №1366.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.10.2011 року у справі №2-4816/11 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 01.10.2011 року і до їх повноліття.

Згідно із довідкою №130 від 02.05.2019 року, ОСОБА_3 є студентом 1 курсу 1 факультету НАУ ім. М.Є. Жуковського.

Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Відповідно до ст. 181 СК України у разі відсутності домовленості між сторонами щодо обрання способу виконання обов`язку утримувати дитину, питання щодо стягнення аліментів і визначення їх розміру вирішується судом.

Аналогічна правова позиція викладена у ч. 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до якого, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Надані сторонами письмові пояснення та докази свідчать про наявність між сторонами спору про розмір аліментів на утримання дітей, факт батьківства відповідачем визнається і не оспорюється.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, за змістом ст. 199 СК України обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Оскільки ОСОБА_3 досяг повноліття, але продовжує навчання на денній формі в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», суд доходить до висновку про те, що він потребує матеріальної допомоги.

Проте, вирішення питання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку залежить від наявності у відповідача регулярного доходу.

Відповідач зазначив, що проживає у шлюбі з ОСОБА_5 та має неповнолітню дитину, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд бере до уваги доводи відповідача про те, що на його утриманні перебуває дружина та неповнолітня дитина.

Враховуючи матеріальний стан відповідача, а також те, що ОСОБА_2 має на утриманні неповнолітню дитину, суд дійшов висновку задовольнити позов ОСОБА_1 частково, а саме стягнути аліменти у розмірі 5% від щомісячного заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23 років.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 263-265,273, 289 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі 5% від щомісячного заробітку, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_3 23 років, залежно від того, яка з цих обставин настане першою.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду до або через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя