Справа № 203/3324/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Дикаленко А.В.

за участю позивачки - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що на примусовому виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції знаходиться виконавчий лист №203/1549/19, виданий 30.05.2019 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 25.04.2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Також позивачка зазначила, що на теперішній час обставини, які мають значення для визначення розміру аліментів змінились. Дочка зростає. Зважаючи на те, що вона не працює та самостійно утримує дитину, самостійно бере участь у додаткових витратах, в зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, речі, комунальні послуги, лише її витрат на утримання дитини не вистачає. З огляду на це, позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на стягнення аліментів в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов та, посилаючись на викладені в ньому підстави, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач під час розгляду справи в суді проти позову заперечував, посилаючись на відсутність підстави для зміни розміру та способу стягнення аліментів, відсутність в нього постійного заробітку, наявність на утриманні непрацездатної матері.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.05.2019 року у цивільній справі №203/1549/19 з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1400 грн. щомісячно, починаючи з 25.04.2019 року та до досягнення дитиною повноліття.

В поданому позові позивачка просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши їх в розмірі ј частки від заробітку (доходу) відповідача, посилаючись на те, що вона не працює та самостійно утримує дитину, самостійно бере участь у додаткових витратах, дочка зростає, в зв`язку із зростанням цін на продукти харчування, речі, комунальні послуги, лише її витрат на утримання дитини не вистачає.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.ч.1-3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст.183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі №6-143цс13, постанові Верховного Суду від 03.09.2018 року у справі №34/192/17.

Таким чином, розмір аліментів і спосіб їх стягнення може бути змінений судом з урахування фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилалась позивачка. При цьому право застосовувати норми закону належить виключно суду.

Згідно ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей до 6 років на момент розгляду справи становить 1699 грн.

Перевіряючи доводи позовної заяви, суд враховує, що розмір присуджених за рішенням суду від 30.05.2019 року аліментів на утримання малолітньої дитини в сумі 1400 грн., є більшим за 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого законодавством.

При цьому, суд також враховує спільний обов`язок батьків щодо утримання дитини.

Також суд приймає до уваги, що відповідач не має постійного місця роботи та заробітку, в зв`язку з чим судом при ухваленні рішення від 30.05.2019 року аліменти визначались в твердій грошовій сумі.

Звернувшись до суду із позовом 11.09.2019 року, тобто менше ніж через чотири місяці після присудження аліментів, позивачка не навела належних обґрунтувань та доказів, що за вказаний час суттєво змінився матеріальний або сімейний стан сторін, зокрема погіршився матеріальний стан відповідачки та покращився матеріальний стан відповідача; не надала доказів щодо фактичного щомісячного розміру витрат на утримання дитини, їх збільшення.

Посилання позивачки на збільшення вартості комунальних послуг суд не приймає до уваги, оскільки останні не є першочерговими витратами на утримання дитини, а випливають із договірних обов`язків позивачки, як споживача, перед постачальниками послуг.

Також судом відхиляються доводи позивачки щодо несення витрат на відвідування дитиною занять та кружків, оскільки останні можуть бути віднесені до додаткових витрат, порядок участі батьків у яких врегульовано ст.185 СК України.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог в повному обсязі за їх необґрунтованістю та недоведеністю належними доказами.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, враховуючи звільнення позивачки від сплати судового збору та відмову в задоволенні позовних вимог, судові витрати по справі підлягають компенсації за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.141,180,181,182,183,184,192 СК України, ст.ст.2,4,5,10-13,42,43,76-81,141,258,259,263-268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11 листопада 2019 року.

Суддя С.Ю.Казак