Справа № 477/1347/19
Провадження № 22ц/812/1236/19 Головуючий у 1-ї інстанції Семенова Л.М.
Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

24 липня 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Андрієнко Л.Д.,

за участю: прокурора - Кадєєвої О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2

Миколаївської області

на ухвалу судді Жовтневого районного суду Миколаївської області Семенової Л.М. постановлену 3 червня 2019 року зі складанням її повного тексту, по справі

за позовом

Заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2

Миколаївської області

(далі -прокурор)

в інтересах держави

до Головного управління Держгеокадастру у Миколаївської області

(далі - ГУ Держгеокадастру),

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 ,

Фермерського господарства (ФГ) «Аргумент»

про визнання незаконним та скасування наказу, скасування запису про реєстрацію права власності та витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

31 травня 2019 року прокурор звернувся до суду в інтересах держави із позовною заявою до ГУ Держгеокадастру, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ФГ «Аргумент» про визнання незаконним та скасування наказу про затвердження проекту землеустрою, скасування запису про реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером НОМЕР_1 за ОСОБА_1 , та витребування цієї земельної ділянки, яка на теперішній час належить ОСОБА_2 від орендаря ФГ «Аргумент».

Одночасно прокурором подана заява про забезпечення позову.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 червня 2019 року заява прокурора про забезпечення позову задоволена частково, ухвалено про накладення арешту на земельну ділянку площею 1,65га, з кадастровим номером НОМЕР_1 , розташовану в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області. Заборонено ОСОБА_2 вчиняти дії спрямовані на зміну цільового призначення, поділу, об`єднання щодо земельної ділянки площею 1,65га з кадастровим номером НОМЕР_1 . У забезпеченні позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії щодо цієї земельної ділянки; а орендарю ФГ «Аргумент» укладати договори суборенди - відмовлено.

Постановляючи ухвалу в частині відмови у забезпеченні, суд першої інстанції виходив з того, що накладення арешту на предмет позову є достатньою підставою для неможливості органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та фермерському господарству вчиняти дії, про заборону яких просить прокурор.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права, просив ухвалу судді в частині відмови у забезпеченні позову скасувати та постановити у цій частині нову, якою задовольнити вимоги прокурора про забезпечення позову шляхом заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії щодо цієї земельної ділянки; відповідачу ОСОБА_2 укладати договори, вчиняти інші правочини щодо спірної земельної ділянки; а орендарю ФГ «Аргумент» укладати договори суборенди.

На думку прокурора суд першої інстанції, вирішуючи питання про забезпечення позову не прийняв заходи у повному обсязі, та помилково вважав їх достатніми для виконання судового рішення.

В частині забезпечення позову ухвала суду прокурором не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймають участь при розгляді справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Задовольняючи заяву прокурора про забезпечення позову частково, суд першої інстанції вважав її обґрунтованою та такою, що є співмірною заявленим позовним вимогам, а в частині відмови - достатніми тих заходів, якими він вже забезпечив позов.

З такими висновками суду в частині відмови у забезпеченні позову прокурора повністю погодитися неможна.

Так, відповідно до змісту статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями статті 150 ЦПК України, встановлені види забезпечення позову та зазначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

За роз`ясненнями, що містяться в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 2 грудня 2006 року слідує, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається із матеріалів справи, прокурором заявлені вимоги як немайнового характеру, пов`язані з майном, так і вимоги майнового характеру, в яких він як представник державних органів, діючи виключно в інтересах держави, оспорює порядок та процедуру набуття відповідачами права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення та підстави передачі її у користування.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, прокурор посилався на можливість та загрозу з боку відповідача ОСОБА_2 здійснити об`єднання, поділ земельної ділянки, що може призвести до зміни її конфігурації, кадастрового номеру, та утруднить у подальшому її ідентифікацію як предмету позову, або її відчуження зробить в подальшому неможливим виконання судового рішення або призведе до затягування вирішення справи по суті.

Пересвідчившись в дійсності наявного між сторонами спору, який пов`язаний із законністю вибуття із державної власності земельної ділянки, врахувавши, що остання вже відчужувалась за договором купівлі-продажу, укладеним між другим і третім відповідачами, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для забезпечення позову, але помилково вважав їх достатніми тільки в частині накладення арешту та часткової заборони ОСОБА_2 вчиняти визначені ним дії.

Відтак, при накладенні арешту на земельну ділянку, посилання суду на відсутність підстав для заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії щодо цієї земельної ділянки, є помилковим, і таким, що підлягає задоволенню як додаткова підстава для визначення дій, які характеризують виконання накладення арешту на майно невизначеному колу реєстраторів, та забезпечують судове рішення від можливих дій, що утруднять або зроблять неможливими його виконання.

Щодо заборони ФГ «Аргумент» укладати договори суборенди щодо спірної земельної ділянки, то за відсутністю копії договори оренди в матеріалах справи неможливо встановити порядок укладення договорів суборенди, який передбачає надання дозволу власника, або без його погодження за власним рішенням орендаря.

Тому такий вид заходу забезпечення позову, на якому наполягає прокурор є співмірним заявленим ним вимогам, що пред`явлені безпосередньо до відповідача ФГ «Аргумент», а тому підлягають також задоволенню.

Вимога про забезпечення позову шляхом додаткової заборони ОСОБА_2 укладати договори, вчиняти інші правочини відносно спірної земельної ділянки не суперечить іншим видам заборони щодо вчинення дій.

За такого, висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення поданої прокурором заяви про забезпечення позову в частині заборони органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії щодо цієї земельної ділянки; власнику - укладати договори, та інші правочини, а орендарю ФГ «Аргумент» укладати договори суборенди, - є помилковим, а посилання на достатність прийнятих ним заходів щодо забезпечення позову, при обранні інших вищенаведених видів забезпечення позову, які є співмірними способу захисту порушеного права, є необґрунтованим.

Тому, виходячи із загальних принципів розумності і справедливості, недотримання судом першої інстанції процесуального законодавства, судова колегія вбачає підстави для скасування оскаржуваної ухвали в частині відмови у забезпеченні позову та постановлення нової.

Ухвала суду першої інстанції в частині, якою вимоги заяви прокурора про забезпечення позову задоволені, ним в апеляційній скарзі не оскаржена, і за такого, апеляційному перегляду не підлягає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375 381-382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу заступника керівника Миколаївської місцевої прокуратури №2 Миколаївської області задовольнити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 3 червня 2019 року в частині відмови у забезпеченні позову скасувати, та ухвалити в цій частині нову.

Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які дії щодо земельної ділянки площею 1,65га, з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 та розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Заборонити ОСОБА_2 укладати договори та інші правочини щодо земельної ділянки площею 1,65га, з кадастровим номером НОМЕР_1 , що розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

Заборонити орендарю ФГ «Аргумент» укладати договори суборенди відносно земельної ділянки площею 1,65га, з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 та розташована в межах території Новомиколаївської сільської ради Вітовського району Миколаївської області.

В іншій частині ухвалу суду, якою задоволена заява про забезпечення позову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів до Верховного Суду, починаючи з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.О.Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В.Локтіонова