Справа № 159/5160/19
Провадження № 2/159/1322/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ковелі Волинської області за правилами спрощеного позовного провадження (усного) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач 10.09.19 р. звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить змінити - збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області у справі № 2 - 1 376/09 від 27.08.09 р. та стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по 2 000 грн, починаючи з 01.09.19 р. та до досягнення останнім повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є опікуном малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , так як його батьки - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позбавлені батьківських прав. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.08.09 р. у справі № 2 - 1 376/09 з відповідача стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 в розмірі 300 грн щомісячно з 24.07.09 р. і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач же аліментів не сплачує та має значну заборгованість по сплаті аліментів. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 04.02.10 р. у справі № 2 - 211/10 відповідача позбавлено батьківських прав. За рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 29.05.15 р. у справі № 159/2 305/15 - ц ОСОБА_4 також позбавлено батьківських прав. За рішенням виконкому Ковельської міськради Волинської області від 09.07.15 р. «Про призначення опікуна» її призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3. На даний час мати дитини - ОСОБА_4 приймає участь в утриманні дитини, а батько - відповідач у справі - ні. З урахуванням зростання прожиткового мінімуму для дітей, вартості послуг і цін, грошових коштів недостатньо для повноцінного забезпечення дитини, а вона в даний час не завжди в змозі забезпечити онукові належне утримання, є пенсіонером, отримує пенсійне забезпечення в розмірі 2 884 грн, 24 коп., допомогу на дитину в сумі 3 086 грн. Їй відомо, що відповідач не працює. Покликаючись на ч. 2 ст. 166, ст. 180, ч. 3 ст. 181, ст. ст. 182, 184 СК України, Закон України «Про Державний бюджет на 2019 рік», зазначає, що відповідач добровільно не бажає збільшити розмір аліментів, хоча має обов`язок утримання дитини. Тому просить позов задовольнити.

За ухвалою суду від 27.09.19 р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження (письмового).

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідач отримав під розпис 07.10.19 р.

18.10.19 р. відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, обґрунтований тим, що він проти позову заперечує. Він визнає те, що за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.08.09 р. з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 300 грн щомісячно на користь матері дитини - ОСОБА_4. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем на даний час аліменти не сплачуються і існує значна заборгованість. Але на даний час він уклав інший шлюб від 16.09.14 р., його дружина є вагітною, перебуває на диспансерному обліку у зв`язку з цим у жіночій консультації пологового будинку Ковельського МТМО з 29.07.19 р.; з 04.10.19 р. перебуває на стацлікуванні у відділенні патології вагітних Ковельського пологового будинку. Це покладає на нього додаткові витрати на медикаментозні процедури та препарати. За станом на даний час на його утриманні є його батько - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тимчасово втратив працездатність внаслідок травми, що стверджується випискою з медкарти амбулаторного (стаціонарного) хворого, зокрема. 23.08.19 р. останньому проведено дві хірургічні операції та визначено лікарські призначення та рекомендації. Покликаючись на ст. ст. 192, 182 СК України, судову практику, просить у задоволенні позову відмовити.

Копію відзиву на позовну заяву позивачем отримано під розпис 21.10.19 р..

25.10.19 р. до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, обґрунтована тим, що відповідач у відзиві на позовну заяву безпідставно покликається на докази та норми права. Так за батьком відповідача, який отримав згадану відповідачем травму у стані алкогольного сп`яніння, доглядають інші діти - сестри відповідача, які проживають спільно з батьком. Та обставина, що у відповідача погіршився матеріальний стан, так як збільшилась кількість утриманців, дійсності не відповідає, так як відповідач віднайшов кошти в сумі 3 000 грн на правничу допомогу адвоката у справі. Відповідач не заперечує тієї обставини, що у нього є значна заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Мати дитини допомагає їй у оплаті гуртків для дитини та персональних занять з репетиторами. Відповідач не працює, але має несталий доход. Покликаючись на ст. 180, ч. 2 ст. 166, ст. 182 СК України, Закон України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», вважає за можливе збільшити розмір аліментів до 1 059 грн. Просить збільшені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Копію відповіді на відзив на позовну заяву відповідачем отримано під розпис 25.10.19 р..

За станом на 30.10.19 р. інших заяв сторін по суті справи до суду не надійшло.

Суд, дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача безпідставні та не підлягають до задоволення.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до копії виписки з рішення Ковельського міськрайсуду Волинської обл. від 04.07.16 р. у цивільній справі № 159/2 434/16 - ц провадження № 2/159/923/16 за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_11 про розірвання шлюбу, що набрало законної сили 15.07.16 р., дійсно, шлюб сторін, що був укладений і зареєстрований 06.07.12 р., було розірвано у судовому порядку.

Як вбачається з копії паспорта позивача, довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої РЖКП - 1 (м. Ковель Волинської області) за № 549 від 28.08.19 р., вона проживає у АДРЕСА_1 ; у складі її сім`ї - неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Та обставина, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином відповідача та ОСОБА_4 , стверджується копією свідоцтва про його народження повторного.

З копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.08.09 р. у цивільній справі № 2 - 1 376/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, що набрало законної сили 02.10.09 р., слідує, що з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 як матері дитини, у розмірі по 300 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На час вирішення такого позову відповідач не працював.

У подальшому за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 04.02.10 р. у цивільній справі № 2 - 211/10 за позовом Ковельського міжрайонного прокурора в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, що набрало законної сили 15.02.10 р., відповідача було позбавлено батьківських прав щодо вказаної вище неповнолітньої його дитини.

З копії рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 29.05.15 р. у цивільній справі № 159/2 305/15 - ц провадження № 2/159/737/15 за позовом виконкому Ковельської міськради Волинської області в інтересах дитини - ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, що набрало законної сили 15.06.15 р., слідує, що матір неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - вже як ОСОБА_4 було також позбавлено батьківських прав щодо вказаної вище неповнолітньої її дитини.

Таким чином з 15.06.15 р. дія рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.08.09 р. у цивільній справі № 2 - 1 376/09 за позовом ОСОБА_4 як матері дитини - неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, припинилась, так як відповідно до положень ст. 166 СК України, матір дитини - ОСОБА_4 - як особа, позбавлена батьківських прав, з 15.06.15 р. втраила особисті немайнові права щодо дитини та звільнена від обов`язків щодо її виховання; перестала бути законним представником дитини; не може одержувати на майбутнє тих майнових прав, що пов`язані із батьківством; втратила інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Одним з таких прав, згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, є право за рішенням суду стягувати кошти на утримання дитини (аліменти) того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В даному випадку матір дитини позбавлена за законом такого права.

Позивач, як вбачається з копії рішення виконкому Ковельської міськради Волинської області від 09.07.18 р. № 233 «Про призначення опікуна над дитиною», позивач призначена опікуном над неповнолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Цим же рішенням позивача було зобов`язано звернутись до суду з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до батьків останнього про стягнення аліментів на його утримання.

Одна позивач такий свій обов`язок проігнорувала та звернулась до суду з розглядуваним позовом, що не є у суворому розумінні позовом про стягнення аліментів, а містить вимогу про збільшення розміру вже стягнутих аліментів на користь особи, яка вже з 15.06.15 р. позбавлена батьківських прав щодо дитини і, відповідно, прав на отримання аліментів на утримання цієї ж дитини - ОСОБА_4 - відповідно до рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 29.05.15 р. у цивільній справі № 159/2 305/15 - ц провадження № 2/159/737/15 за позовом виконкому Ковельської міськради Волинської області в інтересах дитини - ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи такі спори по суті, суд аналізує та порівнює майновий стан та стан здоров`я (інші обставини, що мають значення для вирішення спору), сторін на час присудження (стягнення) аліментів за рішення суду, та майновий стан і стан здоров`я тих же сторін на час подання позову про збільшення розміру стягуваних за рішенням суду аліментів.

Як зазначено вище, одержувачем аліментів на утримання дитини відповідно до рішення Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.08.09 р. у цивільній справі № 2 - 1 376/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, розмір стягуваних за яким аліментів просить збільшити позивач, значиться матір дитини - ОСОБА_4 , а не позивач.

Враховуючи вище зазначені норми права та обсяг доказів, що надані у розпорядження суду позивачем, суд приходить до висновку, що неможливим є на виконання вимог ст. 92 СК України порівняння майнового стану позивача та відповідача у розглядуваній справі порівняно з їх майновим станом на дату винесення рішення про стягнення аліментів за рішенням Ковельського міськрайсуду Волинської області від 27.08.09 р. у цивільній справі № 2 - 1 376/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів саме тому, що позивач у розглядуваній справі не являлась стороною (позивачем) у справі № 2 - 1 376/09.

Тобто позивач обрала невідповідний чинному законодавству та передчасний спосіб захисту прав; позов про збільшення розміру аліментів як таких, що вже стягнуті на користь позивача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини може бути закладений лише після того як буде стягнуто той чи інший розмір аліментів на користь позивача на утримання вказаної вище неповнолітньої дитини.

А тому, з врахуванням наведеного вище, у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 137, 141, 209, 280, 281, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , і. н. НОМЕР_4 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк

Повний текст рішення суду складено 07.11.19 р..