ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8196/19
провадження № 6/753/535/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2019 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Колесник О.М. розглянувши подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича про надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 р. приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Корольов М.А. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна боржника, мотивуючи свої вимоги тим, що йому на виконання 26.12.2018 р. надійшов виконавчий напис №2098, виданий 03.12.2018 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., яким запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №K2SGI000000463, посвідченого 27.12.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Олефіровським О.І., передане в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації даного нерухомого майна задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» шляхом перерахування коштів на рахунок цього банку у розмірі 8018397,70 грн. - заборгованості по кредиту за період з 27.12.2007 р. по 13.08.2018 р. та 3500,00 грн. витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису, а всього 8021897,70 грн.

26.12.2018 р. приватним виконавцем винесена постанова про відкриття провадження №57970827, копія якої направлена сторонам виконавчого провадження. Одночасно з відкриттям виконавчого провадження винесена постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , запис про обтяження внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За наслідками проведення виконавчих дій приватним виконавцем встановлено, що у квартирі зареєстровані ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, виходом приватного виконавця 20.02.2019 р. за вказаною адресою, встановлено, що у квартирі проживають ОСОБА_5 , 1983 р.н. та ОСОБА_6 , 1993 р.н., згідно договору оренди.

Згідно ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмеженого оборотоздатного майна та майна, зазначеного в ч. 8 ст. 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Відповідно до цього порядку, заявка на реалізацію арештованого майна до ДП «СЕТАМ» подається разом із копією дозволом органу опіки та піклування або відповідним рішенням суду - у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або користування яким мають діти.

20.03.2019 р. приватним виконавцем направлено лист до Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про розгляд на комісії із захисту прав дитини питання щодо можливості реалізації квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 , на що 05.04.2019 р. отримав відповідь, якою дозвіл на реалізацію квартири не надано, а відтак приватний виконавець вимушений звернутись до суду з даним поданням, також зазначаючи, що права дітей на користування майном порушені не будуть, оскільки квартирою вони не користуються, а проживають з матір`ю в іншому місці, яке не встановлено приватним виконавцем, а ненадання такого дозволу унеможливлює виконання рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 18 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до цієї норми, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Виходячи зі змісту даної норми права, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, право власності на яке боржником не зареєстровано в установленому законом порядку, застосовується судом у випадку встановлення факту відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.

Відповідно до ч. 10, 11 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. суд негайно розглядає подання державного виконавця, приватного виконавця без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Як вбачається з доданих до матеріалів справи, приватним виконавцем ініційоване питання про надання дозволу на примусову реалізацію майна, а саме квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки та належить на праві власності ОСОБА_2 , в порядку примусового виконання виконавчого напису №2098, виданого 03.12.2018 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно.

Але, відповідно до ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», ч. 10.11 ст. 440 ЦПК України, суд може розглядати питання лише про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Вказаними нормами не передбачено вирішення питання про надання дозволу на примусову реалізацію майна.

Аналізуючи наведене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 268, 353, 354, 440 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суддя -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Корольова Михайла Андрійовича про надання дозволу на примусову реалізацію арештованого майна боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: