Справа № 289/927/19
Номер провадження 2/289/352/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2019 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Луньова Д.Ю., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Радомишльського районного суду Житомирської області з позовною заявою до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З урахуванням цих норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів закріплений в ст. 16 ЦК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

01.07.2019 ухвалою судді Радомишльського районного суду Житомирської області Луньової Д.Ю. позовну заяву ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. було залишено без руху, оскільки вона була подана без дотримання вимог статті 175 ЦПК України, та надано позивачу строк для усунення недоліків не пізніше п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію вказаної ухвали було направлено на адресу позивачу та її представника, для виконання.

26.07.2019 через канцелярію суду представник позивача Бойко В. ОСОБА_3 подав заяву про усунення недоліків позовної заяви. В заяві зазначає, що позивачем не вживались заходи досудового врегулювання спору, мотивуючи тим, що оскільки спадкодавцем втрачено державні акти, а тому нотаріус зобов`язаний відмовити у видачі свідоцтва про право на спадщину та запропонувати звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно у порядку спадкування.

Окрім того, представником позивача на підтвердження зміни прізвища позивача " ОСОБА_4 " на "Янчук" надано копію Витягу з ДРАЦСГ про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.07.2019 № 3.

Згідно ч. 1 ст. 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, в порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, представником позивача не долучено до заяви про усунення недоліків копії Витягів з ДРАЦСГ про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 25.07.2019 № 3, для відповідача та третьої особи.

Окрім того, представником позивача не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Дослідивши заяву про усунення недоліків, надану на виконання ухвали суду від 01.07.2019, в системному аналізі з вимогами до позовної заяви, передбаченими положеннями ЦПК України, недоліками, на які суд вказав в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, та, враховуючи особливості розгляду спадкових справ, суддя дійшов висновку, що заява про усунення недоліків не усуває зазначені в ухвалі суду від 01.07.2019 недоліки, а за своїм змістом є запереченням проти постановленої судом ухвали про залишення позовної заяви без руху і не містить повністю даних щодо виконання вимог вказаної ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦПК України, сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Цивільним законодавством визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину. Свідоцтво на право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, нотаріусом. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимогу про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають (Постанова Пленуму ВСУ від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»). У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, досудове врегулювання в спадкових справах є обов`язковим.

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання Держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи не применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (mutatis mutandis рішення у справі «Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини» («Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany») від 12.07.2001, заява № 42527/98, § 44).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду та не допустити судовий процес у безладний рух, так як право на суд не є абсолютним.

Враховуючи вищевикладене, спираючись на практику ЄСПЛ, керуючись принципами змагальності та диспозитивності цивільного процесу, беручи до уваги відсутність чіткого твердження позивача та представника позивача ОСОБА_5 щодо вчинення або невчинення позивачем, передбачених законодавством обов`язкових дій щодо прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, які передують зверненню до суду з позовом, попереджаючи негативні наслідки щодо порушення в подальшому права позивача звернутися до суду в позовному провадженні з цим позовом, суддя дійшов висновку про неусунення заявою про усунення недоліків та доданими до неї документами, наданими суду представником позивача ОСОБА_5 , недоліків, вказаних судом в ухвалі від 01.07.2019.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Установивши, що у встановлений судом строк позивачі та представник позивача не усунули недоліки позовної заяви, суддя дійшов висновку про визнання позовної заяви неподаною та її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, суддя-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, третя особа, що не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Житомирського апеляційного суду з врахуванням вимог п. 15.5) Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя /підпис/ Д. Ю. Луньова

Згідно з оригіналом

Суддя Д. Ю. Луньова

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)