Справа № 2-н/255/09 Головуючий у 1 інстанції: Олексієнко М.Ю.
Провадження № 22-ц/811/50/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 27 липня 2009 року у справі за поданням Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 ,

встановила:

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27 липня 2009 року подання начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Іванів А.О. задоволено.

Обмежено тимчасово право виїзду за межі України ОСОБА_1 до погашення ним заборгованості згідно судового наказу №2н-255/09, виданого 27.04.2009 року Галицьким районним судом м.Львова про стягнення з нього на користь Акціонерного банку «Діамант» заборгованості за кредитним договором у розмірі 46730 грн. 60 коп., 233 грн. 65 коп. судового збору та 15 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

Ухвалу суду оскаржив боржник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , просять скасувати ухвалу та відмовити у задоволенні подання державного виконавця у зв`язку із фактичним виконанням боржником зобов`язань у повному обсязі.

Зазначають, що розгляд справи відбувся без участі апелянта ОСОБА_1 і про оскаржуване судове рішення йому нічого не було відомо, чим порушено його процесуальні права на участь у судовому засіданні.

Крім того, наголошує, що державним виконавцем не було доведено факту ухилення його (апелянта) від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Вважає помилковим і таким, що не відповідає вимогам закону, висновок суду про те, що наявність невиконаного зобов`язання є підставою для застосування до боржника вказаного виду обмеження його конституційних прав.

Просять врахувати, що станом на дату звернення до суду з апеляційною скаргою боржник повністю погасив заборгованість перед стягувачем ПАТ «Діамантбанк», що підтверджується довідкою банку, долученою до апеляційної скарги.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10 квітня 2019 року відновлено частково втрачене судове провадження у даній справі.

В судове засідання апеляційного суду представник названого відділу ДВС та представник стягувача не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені (а.с.76-77), клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило, а тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у їхній відсутності.

Заслухавши пояснення сторони апелянта в підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України».

Статтею 6 цього Закону, в редакції, чинній на момент розгляду судом першої інстанції подання, передбачено, що може бути тимчасово відмовлено у видачі закордонного паспорту або тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, - до виконання зобов`язань.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній на момент розгляду подання редакції, було визначено, що державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст.27 цього Закону, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі-документи виконавчого провадження), які повинні бути доведені державним виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією.

Відповідно до ст.30 цього Закону, державний виконавець, починаючи виконувати рішення, повинен пересвідчитися, чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійснені ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення у встановлений постановою строк відповідно до статті 24 цього Закону.

У разі, якщо копія постанови про відкриття виконавчого провадження одержана боржником несвоєчасно, внаслідок чого боржник був позбавлений можливості добровільно виконати рішення у встановлений державним виконавцем строк, за письмовою заявою боржника при підтвердженні факту несвоєчасного одержання вказаної постанови державний виконавець відкладає провадження виконавчих дій у порядку, встановленому статтею 32 цього Закону, та поновлює боржнику строк для добровільного виконання рішення.

Якщо боржник у встановлений строк добровільно не виконав рішення, державний виконавець невідкладно розпочинає його примусове виконання.

З відновлених матеріалів частково втраченого судового провадження встановлено, що ОСОБА_1 був боржником у виконавчому провадженні №13279948 з примусового виконання судового наказу №2-н-255/09, виданого 13.05.2009 року Галицьким районним судом м.Львова, про стягнення з нього на користь Акціонерного банку «Діамант» 46730 грн. 60 коп. заборгованості за кредитним договором, 233 грн. 65 коп. судового збору та 15 грн. витрат на ІТЗ, а всього 46979 грн. 25 коп., виконавче провадження за яким було відкрите постановою державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ Амбриза Р.А. від 12.06.2009 року.

Відповідно до постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 13.11.2009 року, при примусовому виконанні названого вище судового наказу №2-н-255/09 встановлено, що за боржником не числиться рухомого та нерухомого майна, з виходом на територію по місцю проживання боржника встановлено, що майно, яке б підлягало опису й арешту з метою подальшої реалізації в рахунок погашення боргу у квартирі не виявлено, про що складено акт державного виконавця.

З відповіді начальника Залізничного ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області від 13.02.2019 року встановлено, що виконавчі провадження у даній справі знищені у зв`язку із закінченням терміну їхнього зберігання.

Отже, встановити той факт, що боржник повідомлявся у встановленому Законом порядку про наявність відкритого виконавчого провадження, неможливо.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції, не аналізуючи дій державного виконавця, які ним вчинялись для примусового виконання виконавчого документу, виходив лише з того, що наявність у ОСОБА_1 невиконаного зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

Однак, такий висновок суду не відповідає вимогам статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», якою передбачено застосування вказаного виду обмеження лише у випадку ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Враховуючи те, що оскаржуваною ухвалою не встановлено факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього названим вище судовим рішенням, і посилання суду на докази в підтвердження цього факту в ухвалі відсутні, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про відмову у задоволенні подання, оскільки сам по собі факт наявності заборгованості не є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України, до того ж, як встановлено з довідки ПАТ «Діамантбанк» (стягувача у вказаному виконавчому провадженні), 23.03.2018 року боржник ОСОБА_1 повністю погасив заборгованість перед банком за кредитним договором №000097/М29 від 20.09.2007 року (а.с.19).

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.4, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 27 липня 2009 року скасувати і прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні подання начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Іванів А.О. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2019 року.

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.