Номер провадження: 22-ц/813/4438/19
Номер справи місцевого суду: 522/3067/18
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачук В.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі Прокуратура Одеської області, Головне управління державної казначейської служби України в Одеській області, Державна казначейська служба України

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішенняПриморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Абухіна Р.Д., повний текст рішення складено 08 лютого 2019 року, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прокуратури Одеської області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

В обґрунтування свого позову зазначив, що 06 лютого 2014 року старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області Шаркевич Я.В. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування щодо ОСОБА_1 та пред`явлення повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК України, а 27 серпня 2014 року було пред`явлено повідомлення про підозру за тими ж самими статтями КК України. У вересні 2014 року старшим прокурором Б-Дністровської міжрайонної прокуратури Кононенко Н.В. був затверджений обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 , згідно якого він був звинувачений у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 358 і ч. 4 ст. 358 КК України. 08 жовтня 2015 року Б-Дністровським міськрайонним судом Одеської області винесено вирок, за яким ОСОБА_1 засуджено до покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі, який ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року скасований, призначений новий розгляд справи в тому ж суді зі стадії попереднього судового засідання. В подальшому обвинувальний акт неодноразово повертався прокурору та після відновлення досудового слідства по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_1 24 липня 2017 року прокурором Б-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області Граматик О.С. за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1, ч. 4 ст. 358 КК України винесено постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду в розмірі 500 000 грн., а також судові витрати.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволений частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку 15 500 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що судом неповно та не всебічно з`ясовані усі обставини по справі.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги, ОСОБА_1 зазначає, що суд розглянувши справу вважав правомірними та обґрунтованими заявлені позовні вимоги, однак задовольнив позов тільки частково.

Відповідачі не оскаржували рішення суду.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, заслухавши представників прокуратури Одеської області, Головного управління державної казначейської служби України в Одеській області, Державної казначейської служби України, які погоджуються з рішенням суду, заслухавши апелянта та його представника, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до ст. 367ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам відповідає не в повній мірі з наступних підстав.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 стягнувши моральну шкоду у розмірі 50 000 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів погоджується не в повному обсязі, а саме в частині стягнення суми моральної шкоди з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 06.02.2014 року старшим слідчим СВ Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області Шаркевич Я.В. були внесені відомості до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000303 за заявою ОСОБА_2 щодо ОСОБА_1

29 липня 2014 року в ході проведення досудового слідства ст. слідчий СВ Білгород-Дністровського MB ГУМВС України в Одеській обл. Шаркевич Я.В. прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, про що зареєстрував відповідний рапорт.

29 липня 2014 року старшим слідчим Шаркевич Я.В. за згодою старшого прокурора Білгород-Дністровської міськрайонної прокуратури Кононенко Н.В. ОСОБА_1 було пред`явлено повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 і ч.4 ст. 358 КК України, а 27 серпня 2014 рокубуло пред`явлено повідомлення про нову підозру за тими ж самими статтями КК України.

15 вересня 2014 року старшим прокурором Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Кононенко Н.В. був затверджений обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 , згідно якого він звинувачувався у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 і ч.4 ст. 358 КК України.

08 жовтня 2015 року суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду ОСОБА_3 І.В. винесено обвинувальний вирок за ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Згідно вказаного ОСОБА_4 було засуджено до покарання у вигляді 1 (одного) року 6 (шість) місяців обмеження волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2015 року вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 08 жовтня 2015 року було скасовано і призначено новий розгляд справи в тому ж суді зі стадії попереднього судового засідання.

В подальшому, за клопотанням захисника Бімбаса І.М. ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 28 грудня 2015 року обвинувальний акт повернутий прокурору.

28 березня 2016 року прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Граматик А.С. був затверджений обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 за звинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 і ч.4 ст. 358 КК України.

На підставі повторного клопотання захисника Бімбаса І.М. ухвалою судді Білгород- Дністровського міськрайонного суду від 25 травня 2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 повторно повернутий прокурору.

03.08.2016 року прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Граматик А.С. повторно був затверджений обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 за звинуваченням в скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст. 358 і ч.4 ст. 358 КК України.

На підставі повторного клопотання захисника Бімбаса І.М. ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 28 серпня 2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 був втретє повернутий прокурору.

01 вересня 2016 року прокурор Момоток О.Ю. подав апеляційну скаргу на ухвалу судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 28 серпня 2016 року про повторне повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_1 .

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 18.10.2016 року апеляційна скарга прокурора Момоток О.Ю. була залишена без задоволення.

Після відновлення досудового слідства по кримінальному провадженню щодо ОСОБА_1 24 липня 2017 року прокурором Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області юристом 1 класу Граматик О.С., за результатами розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000303 від 06.02.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України, було винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У разі скасування вироку суду як неправосудного держава відшкодовує матеріальну і моральну шкоду, завдану безпідставним засудженням.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Крім того, п. 2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Судом встановлено, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_1 було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто в зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що надає право останньому на відшкодування шкоди.

Відповідно до п. 5 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода.

Судом встановлено, що моральна шкода, завдана позивачу, полягає в тому, що внаслідок незаконних дій працівників слідства та прокуратури йому заподіяно моральну шкоду, яка проявилась в порушенні нормальних життєвих стосунків, нанесені шкоди діловій репутації, різкому погіршенні стану здоров`я та умов життя, тобто незаконне перебування позивача під слідством та судом вочевидь мали негативні наслідком пов`язані з цим душевні та моральні страждання і переживання.

У відповідності до ст. 1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Пунктом 14 Постанови Пленуму Верхового суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4, згідно яких: розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Право на відшкодування шкоди в повному обсязі гарантоване й ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, норми якої згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом національного права.

Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, враховуючи рішення Європейського Суду від 08 червня 1976 року у справі «Енгель та інші проти Нідерландів» та рішення від 02 грудня 1986 року у справі «Боцано проти Франції», кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі дії чи розглядав справу, в місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи дізнання, досудового слідства, прокуратури і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 13 Закону, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таким чином, у зазначеному Законі передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися та обґрунтовуватися судом із урахуванням мінімального розміру заробітної плати.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 січня 2018 року був встановлений в розмірі 3723 гривні.

З огляду на період перебування ОСОБА_1 під слідством (3 роки 5 місяців 18 днів) розмір відшкодування моральної шкоди гарантований позивачу не може бути меншим ніж 154 876 грн. 80 коп. (3723 грн. х 3 роки 5 місяців 18 днів).

Однак на наведене, суд першої інстанції уваги не звернув та стягнув моральну шкоду у розмірі 50 000 грн.

Європейський суд з прав людини у своїх рішення неодноразово зазначав, що оцінюючи розумність тривалості проваджень у справі, потрібно брати до уваги особливі обставини справи та критерії, викладені в практиці Суду, зокрема складність справи, поведінку заявника та відповідних органів, а також важливість справи для заявника (Kudla v. Poland [GC], № 30210/96, п. 124, ECHR 2000-XI). Обвинувачений в кримінальному провадженні має право на розгляд його справи належним чином; стаття 6 в кримінальному провадженні застосовується, щоб позбавити особу, яку звинувачено, залишатись тривалий час у стані невизначеності щодо своєї долі (див. «Нахманович проти Росії», № 55669/00, п. 89, від 2 березня 2006 року).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки, висновки суду першої інстанції зроблені при невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення моральної шкоди, з ухвалення в цієї частині нового рішення про стягнення моральної шкоди у розмірі 154876 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 376, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 січня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди скасувати.Ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 шляхом безспірного списання коштів з єдиного казначейського рахунку моральну шкоду у розмірі 154 876 (сто п`ятдесят чотири тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 80 копійок.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 01 серпня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець