ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2019 року

м.Суми

Справа №576/2045/18

Номер провадження 22-ц/816/3791/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

відповідача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2019 року в складі судді Сапона О.В., ухваленого у м. Глухів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись з позовом до ОСОБА_1 про припинення права власності на 9/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , про виплату їй грошової компенсації за частку в майні та визнання за ними права власності на 9/200 частин житлового будинку.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 9/200 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 104,8 кв.м, у тому числі 56,4 кв. м. житлової площі.

Виплачено ОСОБА_1 17757 грн з депозитного рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України, що внесені ОСОБА_4 11 квітня 2019 року за квитанцією № 0.0..1.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у рівних частинах право власності на 9/200 часток житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , загальною площею 104,8 кв.м, у тому числі 56,4 кв.м. житлової площі.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 4564,8 грн понесених нею судових витрат.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 4564,8 грн понесених ним судових витрат.

Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

При цьому, ОСОБА_1 не погодилась з висновком суду про те, що спірне домоволодіння є неподільним та що спільне володіння і користування ним є неможливим, оскільки, як вона вказала, житловий будинок загальною площею 104,8 кв.м. фактично поділений на дві частини та має два окремих входи. Крім того, відповідач зазначила про те, що припинення її права на частку у спільному майні завдасть істотної шкоди їй та її малолітній дочці ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки місце їх проживання зареєстровано разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний будинок є їх єдиним місцем проживанням, оскільки іншого нерухомого майна на праві власності вона не має. До того ж, заявник апеляційної скарги вказала на те, що у спірному будинку вона не проживає тимчасово з поважних причин, так як народила дочку в іншому місті, у зв`язку з чим перебуває у відпустці по догляду за дитиною і навчається у Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій, проживаючи разом з родиною у м. АДРЕСА_2 , у квартирі батьків чоловіка. Однак, ураховуючи, що позивач ОСОБА_4 здав у найм частину спірного будинку, де вона проживала і де знаходяться її речі, тим самим, штучно створив їй перешкоди в користуванні майном, що можуть підтвердити свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яких місцевий суд безпідставно не допитав. Також, ОСОБА_1 звернула увагу на ту обставину, що її малолітня дочка відвідує дитячий садок у м. Глухові, що підтверджує факт проживання її та дитини у спірному будинку. Крім того, на думку відповідача, суд безпідставно не залучив до участі у справі орган опіки та піклування, оскільки даними правовідносинами зачіпаються житлові права дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду без змін.

При цьому, позивачі зазначили, що висновком судової будівельно технічної експертизи підтверджується неможливість виділення частки (9/200) відповідача в будинку через недостатню площу приміщень, а ОСОБА_1 не спростувала висновку судової експертизи, тому, на думку позивачів, її твердження в апеляційній скарзі про можливість поділу будинку є безпідставним. Крім того, позивачі звернули увагу на ту обставину, що частка відповідача у спірному майні є незначною, а те, що будинок має два окремі входи не впливає на відсутність можливості його поділу. До того ж, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вказали, що ОСОБА_1 разом з малолітньою дочкою, хоча і зареєстровані у спірному будинку, проте не проживають в ньому, а фактично мешкають в іншому населеному пункті. Також, позивачі вважають, що права дитини у даному випадку не порушуються, так як вона з народження проживає разом з батьками в іншому місті, при цьому, відповідач жодного разу не ставила питання про її вселення у спірне житло, яким не цікавиться більше шести років, а також не приймає участі в його утриманні. Ураховуючи викладене, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зауважили, що припинення права власності ОСОБА_1 на незначну частку у спільному майні не завдасть істотної шкоди їй та її дочці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що частка відповідача у спірному домоволодінні є незначною та не може бути виділена в натурі, оскільки домоволодіння є неподільним, а спільне володіння і користування ним є неможливим. Тому, з огляду на те, що ОСОБА_1 тривалий час не використовує свою частку у житлі, тобто частину житлового будинку, за призначенням, участі в утриманні спірного будинку не приймає, комунальні послуги не сплачує та проживає разом з неповнолітньою дитиною за іншим місцем, суд у рішенні зазначив, що припинення права відповідача на частку у майні не завдасть істотної шкоди її інтересам. Ураховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини того, що позивачами на депозитний рахунок попередньо внесено суму вартості частки відповідача, тому суд вважав позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачу ОСОБА_3 належить на праві власності 173/200 частки у домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а також позивачу ОСОБА_4 належить 9/10 частки у спірному жилому будинку, а відповідач ОСОБА_1 є власником 9/200 частки у зазначеному нерухомому майні.

Вказані обставини підтверджуються рішенням народного суду Глухівського району Сумської області від 14 червня 1978 року, довідкою КП «Глухівське БТІ» від 03 березня 2014 року за № 144, договором купівлі-продажу частини житлового будинку від 14 березня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Глухівського міського нотаріального округу Сумської області Кушнір Л.Г., свідоцтвами про право на спадщину за законом від 18 травня 2016 року, посвідчених державним нотаріусом Глухівської міської державної нотаріальної контори Сумської області, відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9 10, 13, 16, 17, 18, 19 20, 55).

У спірному будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та її дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з даних будинкової книги, довідки голови квартального комітету від 23 серпня 2018 року, інформації Відділу ведення реєстру територіальної громади Глухівської міської ради від 05 вересня 2018 року, свідоцтва про народження дитини (а.с. 26 29, 30, 35, 53).

За даними довідки голови квартального комітету від 23 серпня 2018 року відповідач ОСОБА_1 не проживає у спірному домоволодінні з 2012 року, а її малолітня дочка, хоча і зареєстрована у будинку АДРЕСА_1 , проте, теж не проживає там (а.с. 30).

Як зазначено у висновку експерта Сумського відділення Харківського науково дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, за результатами проведення судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи № 1734/1735 від 28 лютого 2019 року ринкова вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 складає 394600 грн. Крім того, судовим експертом зроблений висновок про технічну неможливість виділу частки в розмірі 9/200 через недостатню площу приміщень, які мають відповідати вимогам будівельних норм для відокремлення об`єктів, тому через неможливість проведення поділу будинку згідно часток співвласників розроблення варіантів поділу не проводилося. Також, згідно уточнень експерта надання варіантів поділу житлового будинку, в тому числі і з незначним відступом від ідеальних часток, не видалося за можливе (а.с. 102 119).

Позивачем ОСОБА_4 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Сумській області внесено 17757 грн як компенсацію вартості належної відповідачці частки спірного жилого будинку (т. 1, а.с. 134).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі посилались на те, що частка відповідача у спірному будинку порівняно з їх часткою є незначною, майно є неподільною річчю, спільне володіння та користування ним для сторін є неможливим, відповідач та її малолітня дитина мають інше житло, а отже, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача та членам її сім`ї. При цьому, позивачі вказали на ті обставини, що ОСОБА_1 не несе жодних витрат на утримання будинку, а також між сторонами не досягнуто згоди з приводу розміру грошової компенсації за частку у спільному майні.

Заперечуючи проти позовних вимог, ОСОБА_1 зазначила, що на даний час проживає разом з родиною (чоловіком та дочкою) у м. Запоріжжі у квартирі батьків чоловіка, вона та чоловік на праві власності житла не мають, а також вона навчається в Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій. Разом з тим, як вона вказала, що не втратила інтерес до спірного житла, але приїжджаючи у м. Глухів вона не має можливості проживати у спірному житловому приміщенні, оскільки частиною будинку, де вона раніше проживала, користуються квартиронаймачі.

У силу положень статтей 21, 24, 41 Конституції України, статтей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Згідно із статтею 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

При цьому, для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року № 6-37цс13.

Висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Частинами першою, другою статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини того, що ОСОБА_1 належить 9/200 частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 , тобто, хоча її частка у спірному нерухомому майні є незначною і технічно неможливо виділити в натурі її частку, однак на думку колегії суддів, припинення права власності на таку частку завдасть істотної шкоди інтересам ОСОБА_1 та членам її сім`ї, оскільки вона не має іншого свого житла, спірний будинок є її постійним помешканням, в якому вона не проживає з поважних причин, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і тимчасово мешкає разом з чоловіком та неповнолітньою дочкою за іншою адресою у м. АДРЕСА_2 , де навчається у Запорізькому інституті економіки та інформаційних технологій.

Крім того, посилання відповідача на те, що вона не може спільно з позивачкою ОСОБА_3 користуватись спірним жилим будинком, ураховуючи, що позивач ОСОБА_4 мешкає в іншому місці, так як в тій частині будинку, в якій вона проживала до реєстрації шлюбу з дозволу позивачів проживають квартиранти в судовому засіданні апеляційної інстанції підтвердила свідок ОСОБА_10 .

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачі не довели своїх вимог, а висновки суду про наявність підстав для припинення права відповідача на частку у спільному майні не ґрунтуються на матеріалах справи та суперечить вимогам матеріального закону.

Отже, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права і невідповідність висновків суду обставинам справи, як і доводи апеляційної скарги про незначну суму компенсації у розмірі 17757 грн, яка є недостатньою для придбання житла, заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки знайшли своє підтвердження матеріалами справи.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, тому таке судове рішення необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367; 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п.п. 3, 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 06 травня 2019 року у даній справі скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 22 липня 2019 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик

Судді: Т.А. Левченко

О.І. Собина