Справа № 160/341/19
Провадження № 2/160/142/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Кідиби Т.О.,

за участю: секретаря - Гупалик А.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Локачах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

в с т а н о в и в :

21.05.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання батьківства.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що з 29 липня 2000 року вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом із нею.

09 березня 2011 року шлюб між нею та ОСОБА_2 було розірвано.

Після їх розлучення вони продовжували проживати разом як жінка та чоловік однією сім`єю без реєстрації шлюбу і через деякий час, а саме - ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона народила ще одного сина ОСОБА_4 , про що Володимир - Волинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області 27 грудня 2013 року вчинено актовий запис за № 441.

Відомості про батька дитини були записані за її вказівкою відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Відповідач є батьком ОСОБА_4 і це він не заперечує, проте відмовився і відмовляється подавати до Володимир - Волинського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області заяву про визнання себе батьком дитини, мотивуючи це тим, що в такому разі з нього стягуватимуться аліменти на утримання дитини.

Син проживає разом із нею, знаходиться повністю на її утриманні, окрім цього, потребує домашнього догляду та лікування у зв`язку із захворюванням на часті рецидивні бронхіти.

Просить визнати, що ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 у смт. Локачі Волинської області, громадянин України, українець, житель АДРЕСА_1 , є батьком ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Володимир-Волинський Волинської області. Зобов`язати Володимир - Волинський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області внести відповідні зміни в актовий запис за № 441 від 27 грудня 2013 року у Книзі реєстрації народжень про народження ОСОБА_4 і видати нове свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві. Просила позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю. Підтвердив, що дійсно після розірвання шлюбу з позивачкою вони ще деякий час проживали разом. ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач народила сина ОСОБА_4 . Однак, свого батьківства відносно ОСОБА_5 він не визнає, оскільки у нього існують обґрунтовані сумніви щодо даного факту.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Володимир-Волинський реєстраційної служби Володимир-Волинського міськрайонного управління юстиції у Волинській області 27.12.2013 року, ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , у графі «батьки» зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 (а.с. 7).

Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 8, сформованого 05.06.2018 року, вбачається, що державна реєстрація народження ОСОБА_4 проведена відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України (за вказівкою матері) (а.с. 8).

Позивач вказує, що вони з відповідачем до 09 березня 2011 року перебували у шлюбі. Після розірвання шлюбу продовжували проживати разом як жінка та чоловік однією сім`єю і ІНФОРМАЦІЯ_4 у них народився син ОСОБА_4 . Стверджує, що батьком дитини є відповідач.

Відповідач в свою чергу заперечує своє батьківство щодо ОСОБА_4 , посилаючись на те, що вони з позивачем хоча і проживали разом після розірвання шлюбу, проте не постійно, оскільки він часто їздив у відрядження та не бував вдома, у зв`язку з чим у нього наявні обгрунтовані сумніви щодо його батьківства відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України (далі - СК України), якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

За змістом ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно з п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 р., суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до п.п. 4,9 даної постанови справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у частині 3 статті 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо: - дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (частина 1 статті 135 СК України). Рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Щодо предмету доказування у даній категорії справ, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи, що оцінюється судом в сукупності з іншими доказами у справі.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Однак, клопотання про проведення вказаних експертиз сторонами у справі не заявлено, хоча судом було роз`яснено їм таке право.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки батьківство відповідача щодо малолітнього ОСОБА_4 належними та допустимими доказами не підтверджено. Позивачем, крім її пояснень, не подано доказів в обґрунтування заявлених вимог, що можуть беззаперечно свідчити про батьківство ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_4 .

Оскільки не підлягає до задоволення позовна вимога про визнання батьківства, відсутні також і правові підстави для задоволення позовної вимоги про внесення змін до актового запису про народження дитини, що є похідною.

Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено повністю, судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно залишити за нею.

Керуючись ст.ст. 2-5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 7, 125, 128, 135 СК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Локачинського районного суду Т.О. Кідиба