У Х В А Л А

Іменем України

12 листопада 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Панченко О.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

08.11.2019 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики з Печерського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю, відповідно до ухвали суду від 08.02.2019 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2019 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Панченко О.М.

Судом оглянувши матеріали справи, встановлено наступне.

30.05.2017 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2017 року головуючим суддею по справі визначено суддю Підпалого В.В. (а.с. 1).

31.05.2017 року суддею Печерського районного суду м. Києва Підпалим В.В. було направлено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві, з метою з`ясування інформації щодо зареєстрованого місця проживання відповідача (а.с. 11). Згідно відповіді наданої на даний запит, отриманої районним судом 16.06.2017 року, відповідач ОСОБА_2 значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2017 року було відкрито провадження по цивільній справі № 757/29778/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, призначено справу до судового розгляду на 05.09.2017 року (а.с. 13).

За час перебування справи в провадженні судді Печерського районного суду м. Києва було призначено десять судових засідань: 05.09.2017 року, 07.11.2017 року, 11.12.2017 року, 12.03.2018 року, 12.04.2018 року, 18.05.2018 року, 14.06.2018 року, 10.09.2018 року, 17.09.2018 року, 08.02.2019 року.

В судовому засіданні, призначеному судом на 08.02.2019 року, суддею Печерського районного суду м. Києва Підпалим В.В. було поставлено на обговорення питання щодо направлення даної цивільної справи за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва, за місцем повернення позики, на що позивач по справі ОСОБА_1 заперечував (а.с. 55, 56) та постановлено ухвалу суду датовану 08.02.2019 року про направлення цивільної справи № 757/29778/17-ц на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва (а.с. 57, 59).

З тексту вказаної ухвали суду від 08.02.2019 року вбачається, що підставою для направлення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва є те, що відповідно до ч. 7 договору позики, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , повернення позики має бути здійснено за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально не належить до Печерського району м. Києва, а тому у відповідності до норм ч. 8 ст. 28 ЦПК України, справу направлено для розгляду до районного суду за місцем виконання зобов`язання.

Ухвала судді Печерського районного суду м. Києва від 08.02.2019 року лише 26.06.2019 року була направлена сторонам по справі для відома, про що свідчить запис на рекомендованих повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 63,64).

13.07.2019 року на адресу суду було направлено зворотнє рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення позивачу ОСОБА_1 (а.с. 64).

27.07.2019 року на адресу суду було повернуто конверт, адресований відповідачу ОСОБА_2 , з відміткою: «за закінченням встановленого строку зберігання» (а.с. 62, 63).

Згідно супровідного листа Печерського районного суду м. Києва, 01.11.2019 року судом було направлено матеріали даної цивільної справи на розгляд до Деснянського районного суду м. Києва.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Цивільна юрисдикція - це визначена законом сукупність повноважень судів щодо розгляду цивільних справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Відповідно до роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, якщо інше не встановлено ЦПК, позови пред`являються: до фізичної особи - до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Крім того, в даній Постанові вказано, що право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Згідно ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Нормами статті 28 Цивільного процесуального кодексу України встановлено підсудність справ за вибором позивача.

Так, ч. 8 даної статті передбачено, що позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Проте, ч. 16 ст. 28 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Аналізуючи вказані вище норми закону вбачається, що на підставі ст. 28 ЦПК України позивач наділений правом виробу підсудності та ОСОБА_1 , реалізуючи надане йому чинним законодавством право звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою, з метою захисту свого порушеного права, обравши підсудність даного спору за зареєстрованим місцем проживання відповідача, що узгоджується та не суперечить закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України).

Проте, дана справа не підсудна Деснянському районному суду м. Києва, а тому підлягає поверненню до Печерського районного суду м. Києва, до територіальної юрисдикції якого, у порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України, належить розгляд вищезазначеної позовної заяви згідно з реалізацією позивачем такого права, у відповідності до норм ч. 1 ст. 27 ЦПК України, та за відсутності в матеріалах позовної заяви клопотання позивача про зміну підсудності.

Окрім того, суд звертає особливу увагу на те, що дана цивільна справа перебувала у провадженні Печерського районного суду м. Києва більше трьох років, головуючим по справі призначалося та проводилося безліч судових засідань, крім того, ухвала про передачу справи за підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва ухвалена 08 лютого 2019 року, а направлена справа фактично до суду 01 листопада 2019 року, тобто після спливу майже десяти місяців.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 3, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити в прийнятті до провадження Деснянського районного суду м. Києва цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, через порушення порядку передачі справи за підсудністю, встановленого ст. 31 ЦПК України.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики повернути до Печерського районного суду м. Києва.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя: О.М. Панченко