Справа № 466/2797/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 липня 2019 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

за участю секретаря Шаповалової Ю.О.

справа №466/2797/19, 2/466/1464/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

встановив:

11.06.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на його користь кошти за договором позики в розмірі 191 009,70 грн., де сума боргу - 189 700,000грн., 3% - 1309,70грн. та судовий збір в розмірі 1 910,09грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 01.02.2018 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно умов якого позикодавець передав позичальнику грошові кошти в розмірі 7000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно станом на 25.03.2019 - 18 9700,00гривень, а позичальник у свою чергу зобов`язався повернути суму позики у строк до 01.02.2019, що ним не було зроблено, а тому змушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення коштів.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 08.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового розгляду (а.с.27).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17.05.2019, з метою забезпечення позову накладено арешт на 1/5 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 (а.с.35).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 30.05.2019 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.45).

Позивач та його представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, на адресу суду представник позивача ОСОБА_4 П . скерувала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі та слухання справи у її та позивача відсутності (а.с.56).

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, що 01.02.2018 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у м. Львові було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7000,00доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно станом на 25.03.2019 становить 189 700,00грн., та зобов`язався повернути через 12 місяців, тобто до 01.02.2019.

Станом на день ухвалення рішення суду відповідач суму позики не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Дані обставини стверджуються долученим до справи письмовим доказом, а саме: розпискою відповідача від 01.02.2018 (а.с.5).

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

У визначений строк відповідач боргу не повернув, чим порушив взяті на себе зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, станом на 25.03.2019, відповідачем прострочено виконання на користь позивача грошового зобов`язання на суму 7000,00доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно станом на 25.03.2019 - 189 700,00грн., то відповідач окрім повернення позивачу суми позики зобов`язаний за вказаний період сплатити позивачу 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, що відповідно до розрахунку боргу складає 1309,70грн. .

Слід також відзначити, що при розгляді справи № 6-63 цс 13 Верховний Суд України 18 вересня 2013 року зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Таким чином вимоги про стягнення з відповідача суми позики в розмірі 7000,00 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно станом на 25.03.2019 - 189 700,00грн., та 3% річних в розмірі 1309,70грн. є обґрунтованим.

Виходячи з вищенаведеного, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи те, що відповідач не повернув позивачеві позичену в нього грошову суму у визначений договором строк, та дані кошти не повернуто на час ухвалення рішення, суд прийшов до висновку, що позов є підставним та обґрунтованим і підлягає до задоволення.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1910,09гривень судового збору.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 80, 81, 89, 141, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) за договором позики кошти в розмірі 191 009,70 грн. (сто дев`яносто одна тисяча дев`ять гривень 70 коп.), з яких: 189 700 грн. сума боргу, 3%-1309,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 1910 грн.(одна тисяча дев`ятсот десять гр.09 коп. )

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Шевченківського районного суду м. Львова протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 06 серпня 2019року.

Суддя В. В. Свірідова