Дата документу 04.11.2019 Справа № 554/8480/19
Провадження № 2/554/2619/2018
РІШЕННЯ

іменем України

04 листопада 2019 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Карабаш О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Полтавської міської ради, третя особа - Перша полтавська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року позивач ОСОБА_3 через свого представника адвоката Касьян В.В. звернувся до суду із позовом до Полтавської міської ради, у якому просить визначити йому додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_4 , яка на момент смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно квартира, у якій вона проживала, заповіт померлою складений не був. У позові зазначає, що є спадкоємцем першої черги, інші спадкоємці відсутні.

09 серпня 2019 року позивач звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори з питання оформлення своїх спадкових прав за законом, але постановою нотаріуса від 09.08.2019 року №1510/02-31 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з тим, що пропущений строк для прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що не зміг у встановлений строк звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки знаходився за межами України, а саме на території Російської Федерації, де працює інженером-конструктором ТОВ «Арісмо інжиніринг» у м.Москві. На той час, у зв`язку зі смертю матері оформив відпустку з 03.09.2018 року по 09.09.2018 року та прибув до м.Полтави, але не мав змоги звернутися до нотаріальної контори, оскільки займався питаннями з поховання матері та перебував у пригніченому стані. Після цього повернувся до Росії та в Україну до серпня 2019 року не виїжджав, натомість, після вказаного вище звернення отримав відмову через пропуск строку для прийняття спадщини. На підставі викладеного, посилаючись на положення ст.ст.1270, 1272 ЦК України та судову практику, просить задовольнити позов.

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 19 вересня 2019 року відкрито провадження та призначено справу до підготовчого засідання (а.с.17).

Ухвалою суду від 16 жовтня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.41).

Відповідач із позовом не згоден, від представника Полтавської міської ради до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти позовних вимог з огляду на таке. Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав таку заяву, він вважається таким, що не прийняв її. При цьому при вирішенні питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини поважними є причини, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Так, після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_3 у період, коли можливо було подати заяву про прийняття спадщини, перебував у м.Полтаві з 03.09.2018 року по 09.09.2018 року, а тому мав для цього можливість та час. Строк для прийняття спадщини сплинув 29.02.2019 року, та лише 09.08.2019 року, тобто після п`яти місяців з дня закінчення визначеного законом строку, позивач звернувся до нотаріальної контори із відповідною заявою, у зв`язку з чим отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій внаслідок пропуску строку для прийняття спадщини. Відповідач зазначає, що законодавством України передбачено декілька варіантів порядку реалізації громадянами права подання заяви про прийняття спадщини, у тому числі направлення її поштою тощо. Але таким правом позивач не скористався, адже мав таку можливість. При цьому, велика відстань між місцем проживання спадкодавця та спадкоємця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Разом із тим, саме по собі працевлаштування спадкоємця за кордоном не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, якщо робота не пов`язана зі складними умовами праці. Таким чином, причини, на які посилається ОСОБА_3 як на підстави для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини, не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для нього на вчинення таких дій (а.с.28-31).

В судовому засіданні представник позивача адвокат Касьян В.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти позову. Пояснила, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців з часу відкриття спадщини, однак позивачем такий строк пропущений, разом із цим, не було наведено поважних причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а обставини працевлаштування та фактичне перебування за кордоном, й велику відстань до місця відкриття спадщини не можна вважати непереборними та істотними труднощами для цих дій і такі не можуть бути підставами для надання додаткового строку на прийняття спадщини у даному випадку. З цих підстав просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи Першої полтавської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за відсутності представника, при вирішенні справи покладався на розсуд суду (а.с.38).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Правовідносини, з приводу яких виник спір, є правовідносинами щодо здійснення прав на спадкування. Вказані правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 04 вересня 2018 року, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний актовий запис №1256 (а.с.4).

Факт наявності у спадкодавця ОСОБА_4 спадкового майна підтверджено наданою до суду копією свідоцтва про право власності на житло від 03.08.1999 року, виданого відповідно до розпорядження (наказу) виконавчого комітету Полтавської міської ради №1098 від 03.08.1999 року, згідно з яким ОСОБА_4 зазначена власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно з копією довідки КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №2501 від 08.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_4 з 25.06.1976 року і на час відкриття спадщини (по день смерті) проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Як встановлено у судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, спадкова справа щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 у нотаріальній конторі не заводилась.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той із подружжя, що його пережив, і батьки.

Із позовної заяви слідує, що після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем за законом може бути її син ОСОБА_3 (позивач у справі).

Згідно з позовом, померла є матір`ю позивача ОСОБА_3 (паспорт № НОМЕР_2 , дата видачі 18.07.2017, орган, що видав ОУФМС 388, строк дії 18.07.2022, а.с.10-11), що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_3 , виданого Полтавським міським бюро ЗАГСу 10.05.1973 року, у якому записані: батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 (а.с.5).

Таким чином, вказаними вище письмовими доказами, наданими позивачем, дійсно підтверджується право останнього на спадкування після смерті матері за законом.

Частиною 1 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

На час смерті спадкодавця позивач був працевлаштований та фактично проживав за межами України, а саме у Російській Федерації, про що вбачається зі змісту позовної заяви, а також підтверджується відмітками у копії закордонного паспорту ОСОБА_3 , що засвідчують перетин державного кордону України з боку РФ після смерті спадкодавця, зокрема, ІНФОРМАЦІЯ_4 (на в`їзд) та 08.09.2018 року (на виїзд); а.с.10-11).

Так, відповідно до копії довідки вих.№19 АИ від 10.09.2019 року вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працює у ТОВ «Арісмо інжиніринг» з 12.09.2016 року по теперішній час на посаді інженера-конструктора інженерно-конструкторського відділу. Крім того, в період з 01.08.2018 по 10.09.2019 йому були надані щорічні оплатні відпустки: з 03.09.2018 по 09.09.2018, з 08.08.2019 по 21.08.2019 роки (а.с.9).

09 серпня 2019 року позивач звернувся до державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою щодо оформлення спадкових прав за законом згідно з ст.1261 ЦК України після матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Судом встановлено, що 09 серпня 2019 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. була прийнята постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що спадщину ОСОБА_3 не прийняв, а тому відкрити спадкову справу та видати свідоцтво про право на спадщину немає підстав, та вбачається, що ОСОБА_3 пропустив передбачений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини (а.с.7).

Отже, позивачем не було своєчасно подано заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а тому отримано відмову, у зв`язку з чим він звернувся до суду та просить визначити додатковий строк для подання відповідної заяви.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі за № 6-1320цс17.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в пункті 24 постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

У позовній заяві зазначено, що позивач ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини, передбачений ст.1269 ЦК України, через те, що знаходився за межами України, а саме на території Російської Федерації, крім того, має офіційне працевлаштування у м.Москві, що завадило йому звернутися вчасно із заявою про прийняття спадщини.

Вбачається, що строк на подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця сплинув 28.02.2019 року.

Проте зазначені у позові причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини з часу її відкриття та подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , не є тими об`єктивними, непереборними обставинами, які би не залежали від нього чи повністю перешкоджали його волі; не є такими, що створювали для нього істотні труднощі для подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини або через консульську установу України в Російській Федерації заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу її відкриття; між тим, надані стороною позивача відомості з місця роботи не вказують на виняткову зайнятість ОСОБА_3 по роботі, яка б створювала такі труднощі; крім того, позивач мав можливість надіслати таку заяву поштовою кореспонденцією чи іншими засобами зв`язку; жодних обмежень та перешкод для позивача щодо в`їзду в Україну чи виїзду також не було, зважаючи на те, що останній неодноразово перетинав державний кордон як України, так і Російської Федерації, зокрема, 13.08.2017 року, 17.08.2017 року, 03.09.2018 року, 08.09.2018 року та 07.08.2019 року (а.с.10-11); представник позивача не назвав жодної причини, яка у розумінні положень ст.1272 ЦК України перешкоджала позивачу ОСОБА_3 вчасно прийняти спадщину після смерті матері ОСОБА_4 .

Крім того, матеріалами справи встановлено, що 03.09.2018 року позивач прибув до України, і в подальшому, перебуваючи на території держави до 08.09.2018 року, своїм правом на спадкування не скористався, подавши заяву про прийняття спадщини нотаріусу лише 09.08.2019 року (а.с.11). Разом із тим, достатніх доказів поважних причин, за яких позивач не мав можливості подати заяву про прийняття спадщини в період перебування в Україні - з 03.09.2018 року по 08.09.2018 року, як і за період протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, чи поза межами України в інший передбачений законодавством спосіб останній суду не надав. З наведених підстав, посилання представника позивача в засіданні суду на правові позиції, висловлені в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, відповідно до яких віддаленість проживання спадкоємця від місця відкриття спадщини, є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд вважає безпідставними.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у справі № 6-85цс12, якщо у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч.3 ст.1272 ЦК України не застосовуються.

Суд також враховує, що обов`язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини покладено на позивача відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України.

Аналізуючи надані по справі докази, суд вважає, що в розумінні наведених правових норм строк на звернення із заявою про прийняття спадщини позивачем пропущений без поважних причин.

За таких обставин, враховуючи тривалість часу, який минув з моменту смерті спадкодавця (більше 11 місяців) до моменту звернення із заявою від 09.08.2019 року, суд вважає, що в даному випадку протягом шести місяців з часу відкриття спадщини були відсутні непереборні та такі, що створювали для позивача істотні труднощі обставини, які перешкоджали би подання ОСОБА_3 заяви про прийняття спадщини.

Згідно з ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч.1, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом

Отже, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску позивачем строку на прийняття спадщини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення ним цих дій, а саме для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини у встановлений строк.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства, дослідивши матеріали справи, вислухавши сторони та їх позиції, оцінивши наявні докази, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову за необґрунтованістю.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, оскільки судом у позові відмовлено, то сплачений судовий збір покладається на позивача.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 15, 1217, 1220-1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст.2, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до Полтавської міської ради, третя особа - Перша полтавська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , паспорт № НОМЕР_2 , дата видачі 18.07.2017, орган, що видав ОУФМС 388, строк дії 18.07.2022; останнє місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Полтавська міська рада, , місцезнаходження: вул.Соборності, буд.36, м.Полтава;

третя особа: Перша полтавська державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: вул.Гоголя, буд.11, м.Полтава.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2019 року.

Суддя: Г.В. Андрієнко