Провадження 2/127/2881/19
УХВАЛА

05 серпня 2019 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Сичук М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним.

Судом встановлено, що подана позовна заява не відповідає всім вимогам, передбаченим ст. 175 ЦПК України.

Всупереч вимогам п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, в позовній заяві відсутнє зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Позивачем відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, не зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Так, у порушення ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також з позовної заяви та матеріалів доданих до неї не вбачається підстав, які могли б звільнити позивача від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачі вказують, що вони звільнені від сплати судового збору відповідно до ч. 10 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Пункт 10 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», вказує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак в матеріалах цивільної справи відсутні докази, що позивачі є громадянами, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Однак, в матеріалах справи є копія довідки до огляду МСЕК, серії 10 ААА № 308587, з якої видно, що у позивача ОСОБА_2 , друга група інвалідності, загальне захворювання, безтерміново.

Також в матеріалах справи є копія посвідчення № 79, з якого вбачається, що позивач ОСОБА_1 , згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20.01.2014 року (справа № 127/89/14) призначений опікуном над ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , та над його майном.

Отже, виходячи з наведеного вище суд вважає, що позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (як законний представник ОСОБА_2 ) звільнені від сплати судового збору, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір», яким від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до ч. 7 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є не тільки законним представником ОСОБА_2 , а і позивачем, таким чином, ОСОБА_1 , слід сплатити судовий збір в сумі 768,40 грн., та подати про це до суду відповідні документи або надати докази від звільнення його від сплати судового збору.

Також позивачі зазначають, що відповідач проживає у Російській Федерації.

Відповідно до ч. 1 ст. 498 ЦПК України, разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно чинного законодавства, документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Також, згідно зі ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», яка певною мірою дублюється ст. 498 ЦПК України, якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отримані доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави у порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Враховуючи те, що відповідач проживає на території Російської Федерації, позивачам необхідно надати до суду позовну заяву та додатки до неї, перекладені на офіційну мову запитуваної держави російську (в трьох примірниках).

Вказані обставини свідчать, що позовну заяву позивачем подано без додержання вимог, встановлених ст. 177 ЦПК України, а тому суд прийшов до висновку, що заява підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Звертаю увагу позивача, що згідно норми ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним залишити без руху та надати заявнику строк на протязі п`яти днів з дня отримання ухвали для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду, в іншому випадку заява буде вважатись не поданою та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя