Справа № 279/1711/19
Провадження 2/279/1077/19
02 серпня 2019 року Коростенський міськрайонний суд
Житомирської області

в складі: головуючого-судді Коваленко В.П.,
за участю секретаря Петрук О.І.
розглянувши в м. Коростені цивільну справу в спрощеному позовному провадженні за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 з даним позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 . В підтвердження своїх вимог посилається на те, що на підставі договору міни житлового будинку та квартири від 06.02.1998 року вона є власником зазначеного житлового будинку. Однак, що в будинку крім неї є зареєстрованим відповідач по справі ОСОБА_2 , який більше двох років в будинку не проживає. Вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням добровільно знятись з реєстрації, на що останній відповідав відмовою.
Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач не надав відзиву на вказаний позов.
Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Вивчивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником будинку АДРЕСА_1 , що стверджується копією договору міни жилого будинку та реєстраційного посвідчення 06.02.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом Коростенського нотаріального округу Житомирської області Добролежою Л.Г. (а.с. 3 ).
В даному будинку зареєстрований відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - онук позивачки.
Відповідач в будинку, що належить позивачу, з 2017 року не проживає по теперішній час, що стверджується актом від 11.03.2019 року, складеного та посвідченого депутатом Ушомирської сільської ради та сусідами. ( а.с.8).
Будь-яких доказів на спростування цього акту відповідачем не подано.
Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі рішення суду.
Статтею 41 Конституції України, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 175/97-ЕР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплено право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
При цьому згідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 1 ст.405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч. 2 ст.405 цього Кодексу член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ч. 1 ст.156 ЖК України члени сім"ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратив право користування спірним житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин.
При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованим у спірному житловому приміщенні, фактично чинить перешкоди власнику цього приміщення, створючи певні додаткові витрати по його утриманню та певні обмеження, щодо його розпорядженням.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 319, 321, 383, 405 ЦК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалиі, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин .
Суддя: Коваленко В.П.