Справа № 462/3729/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року суддя Залізничного районного суду м. Львова, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка 11 червня 2019 року звернулася у суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи з 13 травня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 лютого 1997 року і від спільного подружнього життя мають двох синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони з відповідачем проживають окремо один від одного, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання сина ОСОБА_5 , який проживає з нею, не надає, чим ухиляється від виконання обов`язку з утримання дитини. Враховуючи мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить прожитковий мінімум для дитини відповідного віку та те, що відповідач працює в ЛКП „Львівводоканал", де отримує заробітну плату в розмірі 11000 грн., має регулярний дохід від надання послуг таксі і від роботи в музичному колективі, просить стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 5000 грн. За наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 9 липня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він з часу окремого проживання з позивачкою не уникав спілкування з сином ОСОБА_6 та надання матеріальної допомоги, оскільки матеріально підтримував тринадцятирічного сина, купував для нього необхідні речі. Також він не обділяє увагою і старшого сина, який вже повнолітній, та надає йому необхідну допомогу. Також зазначив, що він працює і його середньомісячний дохід становить 9860 грн., з яких у разі задоволення позову, йому залишається сума менша за 5000 грн., яка є незначною для покриття місячних витрат з оплати комунальних послуг, лікування та утримання непрацездатної матері, його проживання. Просить врахувати наведені вище обставини та ухвалити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина відповідно до гарантованого розміру встановленого ст.182 СК України.

У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст.182 СК України, а саме:

- стан здоров`я та матеріальне становище дітей;

-стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

-наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

-наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

-доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

- інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з 01 липня - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн.

Як встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 лютого 1997 року і від спільного подружнього життя мають двох синів: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає з позивачкою та що згоди щодо розміру аліментів на утримання дитини між позивачкою та відповідачем не досягнуто.

Як вказує відповідач у відзиві на позовну заяву, він працює і його середньомісячний дохід складає 9860 грн., що підтверджується виданою ЛМКП „Львівводоканал" довідкою про доходи від 16 липня 2019 року, при цьому інших доходів він не має. Окрім неповнолітнього сина ОСОБА_5 , він також має на утриманні хвору непрацездатну матір, яка є інвалідом 2-ї групи і потребує відповідного лікування, що підтверджується медичними документами і посвідченням інваліда. На даний час він не спроможний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 5000 грн., а тому просить стягнути з нього аліменти увстановленому ст.182 СК України мінімальному гарантованому розмірі. .

Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання синаОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5000 грн. щомісячно, однак не надала суду належних доказів на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти у вказаному розмірі.

Також позивачкою не надано суду належних доказів на підтвердження того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів у відповідному розмірі з відповідача, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів за минулий час.

Виходячи з наведеного, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо матеріального утримання дитини, а також те, що сторони є працездатними, беручи до уваги розмір середньомісячного доходу відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн. щомісячно до повноліття дитини, починаючи з 11 червня 2019 року.

На підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню 768,40 грн. судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 12,13,81,82,89,133,141,264,265, 274-275, 279 ЦПК України, ст.ст. 7, 180-184, 191 СК України, суд -

Ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до його повноліття, починаючи з 11 червня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 768,40 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: