КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1480/19
Провадження № 2/488/1110/19 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

23.05.2019 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Чуб Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання договору купівлі - продажу дійсним та про визнання права власності.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 10.07.2016 року вона придбала у своєї тітки ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 50 000 грн. На підтвердження укладення договору та досягнутих між сторонами домовленостей ОСОБА_3 була складена розписка, яку вона власноруч підписала. Згідно тексту розписки ОСОБА_3 продала позивачу житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та отримала за нього грошові кошти у сумі 50 000 грн., а також зобов`язалась переоформити документи на ім`я позивача протягом одного року. Після укладання договору купівлі-продажу ОСОБА_3 передала позивачу ключі від спірного житлового будинку та оригінали усіх документів на житловий будинок та земельну ділянку, які вона мала. Житловий будинок належав продавцю ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.1988 року, посвідченого П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1671. Земельна ділянка, на якій розміщений спірний житловий будинок, площею 0,0586 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та

обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.08.2013 року. Так, з 2016 року та по теперішній час позивач є власником зазначеного житлового будинку та земельної ділянки, однак у нотаріальному порядку не переоформила на своє ім`я зазначене майно. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. За життя нею була складена довіреність, посвідчена 25.09.2017 року приватним нотаріусом ММНО Іваненко С.В., якою вона уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси стосовно продажу спірного житлового будинку та земельної ділянки, що підтверджує її намір нотаріального оформлення договору між сторонами. Жодних претензій від ОСОБА_3 від дня продажу спірного нерухомого майна до самого дня її смерті до позивача не надходило. Позивач вважає, що є встановлені законом підстави для визнання спірної угоди дійсною та визнання за нею права власності на нерухоме майно.

Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, просив позов задовольнити.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 10.07.2016 року позивач придбала у ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 за 50000 грн. На підтвердження укладення договору та досягнутих між сторонами домовленостей ОСОБА_3 була складена розписка, яку вона власноруч підписала. Згідно тексту розписки ОСОБА_3 продала позивачу житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та отримала за нього грошові кошти у сумі 50 000 грн., а також зобов`язалась переоформити документи на ім`я позивача протягом одного року.

Житловий будинок належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 30.08.1988 року, посвідченого П`ятою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області та зареєстрованого в реєстрі за № 1671. Земельна ділянка, на якій розміщений спірний житловий будинок, площею 0,0586 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 08.08.2013 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. За життя нею була складена довіреність, посвідчена 25.09.2017 року приватним нотаріусом ММНО Іваненко С.В., якою вона уповноважила ОСОБА_4 представляти її інтереси стосовно продажу спірного житлового будинку та земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

За ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі- продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Таким чином, сторонами договору було досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, в тому числі ціни, яка складала 50000 грн., продавець виконала угоду, передавши у власність позивача нерухоме майно, згідно розписки, позивач в свою чергу виконала угоду, сплативши за придбане майно грошові кошти. Претензій з боку продавця до позивача не надходило.

Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню

Оскільки у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 не існує можливості нотаріального посвідчення договору, є встановлені законом підстави для визнання спірної угоди дійсною та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , який було укладено за розпискою, 10.07.2016 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок та земельну ділянку, площею 0,0586 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено відповідно до п.п. 15, 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції Закону № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р.) до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Г.М. Лазарева