Справа № 303/5126/18
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунич М.В.

суддів: Кожух О.А., Кондора Р.Ю.

з участю секретаря судового засідання: Юрочко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду, ухваленого 30 травня 2019 року головуючим суддею Довжанин В.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Ракошинської сільської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Любов Володимирівна, про визнання заповіту нікчемним, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовною заявою до ОСОБА_2 , Ракошинської сільської ради Мукачівського району, третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Любов Володимирівна про визнання заповіту нікчемним.

Позовні мотивує тим, що 13.11.2006 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 її батьком ОСОБА_3 було складено заповіт на усе належне йому майно на її користь, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Ракошинської сільської ради Беца Г. Й. ІНФОРМАЦІЯ_1 його дід ОСОБА_3 помер. Спадщину він прийняв за померлим дідом, подавши заяву про прийняття спадщини за законом 07.07.2016 року. За життя його діду належав житловий будинок з надвірними спорудами за АДРЕСА_1 . Зазначає, що згідно даних погосподарської книги в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 , однак спадщину така не прийняла, але на її ім`я складено заповіт 13.11.2006 року. Однак зазначає, що на момент складання та посвідчення заповіту ОСОБА_3 13.11.2006 року в с. Ракошино Мукачівського району нотаріуса не було, а тому повноваження щодо вчинення нотаріальних дій згідно норм матеріального права покладалися на посадових осіб виконавчого комітету даної сільської ради. Однак, виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування на час посвідчення заповіту 13.11.2006 року не приймалось рішення про покладення повноважень щодо вчинення нотаріальних дій на секретаря сільської ради Беца Г.Й. , якою було посвідчено спірний заповіт, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт складений особою, яка не має на це права, а також такий, що складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення є нікчемним. Враховуючи вищенаведене просить визнати заповіт складений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , який посвідчений секретарем Ракошинської сільської ради - нікчемним.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 30 травня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 , відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та увалити нове рішення про задоволення позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що суд дійшов помилкового висновку про те, що заповіт складено з дотриманням законодавства. Суд не дав оцінки тому, що секретар сільської ради Беца Г.Й, не мала повноважень на вчинення нотаріальних дій.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, та просить суд відхилити апеляційну скаргу. Доводи такого зводяться до того, що неповнота чи неточність формулювання тексту рішення органу місцевого самоврядування не змінює правових підстав цього рішення та владних повноважень для реалізації яких воно було прийнято. Таке рішення органу місцевого самоврядування не може бути підставою для визнання нікчемним заповіту, та-як призведе до порушення майнових прав спадкоємців та спотворення волі заповідача.

У свою чергу, ОСОБА_1 подав суду відповідь на відзив відповідача у якому посилається на те, що відповідач разом зі своїм представником ігнорують норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини. Виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування на час посвідчення заповіту 13.11.2006 року не приймалось рішення про покладення вчинення нотаріальних дій на секретаря сільради, яка всупереч цього посвідчила заповіт за відсутності повноважень на вчинення такої нотаріальної дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено і стверджується свідоцтвом про право власності, що житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 на праві приватної власності (а.с.8).

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , серії НОМЕР_1 від 27.06.1995 року, батьками такого є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.6).

Судом також встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ( а.с.7).

Відповідно до заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області Беца Г.Й., 13.11.2006 року, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі те, що на день смерті буде їй належати і на що за законом матиме право заповів своїй доньці - ОСОБА_2 (а.с.11).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 23.01.2017 року встановено факт родинних відносин, що ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , а дані особи є його батьками. Встановлено юридичний факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житловий будинок та надвірні споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 , яке оформлене на ім`я ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Ракошинської сільської ради від 19.11.2002 р. за №6, яке зареєстровано в Мукачівському районному комунальному підприємстві технічної інвентаризації та експертної оцінки та записано в реєстрову книгу №2 04.12.2002 р. за № 456. Встановлено юридичний факт належності ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , державного акту серія ІІ-ЗК №002262 на землю площею 1.250 га, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №341 від 23.05.2002 р., цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оформленого на ім`я ОСОБА_9 на підставі рішення Ракошинської сільської ради народних депутатів від 07.05.2001 р. та сертифікату ЗК №0118325. (а.с.10).

Отже, позивач ОСОБА_1 є внуком ОСОБА_3 , і оскільки його батько ОСОБА_8 помер раніше від діда, то позивач має право на спадкування за правом представлення згідно положень ст. 1266 ЦК України, а отже вправі оспорювати заповіт, як такий, що порушує його права на спадкування. Твердження відповідача про те, що ОСОБА_1 не вправі оспорювати заповіт, з посиланням на те, що спадкування за правом представлення можливе лише за відсутності інших спадкоємців першої черги є помилковим, оскільки ст. 1266 ЦК України такої умови не містить.

Із заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини від 07.07.2016 року, вбачається, що останній звернувся до приватного нотаріуса Мукачівського районного нотаріального округу Гелетей Л.В. із заявою про прийняття спадщини за законом за померлим його дідом - ОСОБА_3 (а.с.9).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що заповіт складено без порушень законодавства, пославшись при цьому на те, що секретар Ракошинської сільської ради Беца Г.Й. при посвідченні заповіту, діяла на підставі рішення Ракошинської сільської ради №2 від 12.04.2006 року.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів з огляду на наступні мотиви.

Згідно із положеннями статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За змістом статті 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» у редакції, що діяла на момент посвідчення заповіту, у населених пунктах, де немає нотаріусів, уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють у тому числі таку нотаріальну дію, як посвідчення заповітів (крім секретних).

А також, п. 2 ч. 2 Розділу 1 «Загальні положення» Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року № 22/5 (у редакції, чинній на момент посвідчення заповіту) передбачено, що нотаріальні дії у виконавчих комітетах сільських, селищних, міських Рад народних депутатів вчиняють посадові особи, на яких за рішенням виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів покладено вчинення цих дій.

Підпунктом 5 п. б ч. 1 ст. 38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів сільських рад належать делеговані повноваження вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання, реєстрація актів громадянського стану.

Отже, виконавчий комітет сільської ради має повноваження покласти на посадову особу цього органу місцевого самоврядування функції щодо вчинення нотаріальних дій, зокрема, посвідчення заповітів.

Як вбачається з рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської ради Мукачівського району №2 від 12.04.2006 року «Про покладення обов`язків по реєстрації актів цивільного стану» (на яке послався суд першої інстанції), керуючись ст. 38 п. «б» підп. 5 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішено: покласти обов`язки по реєстрації актів цивільного стану на секретаря виконкому Беца Г.Й. (а.с.14).

Тобто, даним рішенням покладено на секретаря виконкому Беца Г.Й. лише обов`язки, що пов`язані зі здійсненням реєстрації актів цивільного стану, які є відмінними від вчинюваних нотаріальних дій.

Колегія суддів вважає недоречним твердження суду першої інстанції про те, що оскільки рішення прийнято на підставі ст. 38 п. «б» підп. 5 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», яким передбачено в тому числі можливість делегування повноважень на вчинення нотаріальних дій, то цим рішенням надано такі повноваження секретарю сільської ради, з огляду на таке.

Так, посилання в рішенні виконкому Ракошинської сільської ради від 12.04.2006 на ст. 38 п. «б» підп. 5 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» є лише підставою прийняття такого рішення, тобто нормою права (що визначала відповідні повноваження) якою виконавчий комітет ради керувався при вирішенні даного питання. Апеляційний суд констатує, що у разі якщо нормою права, якою керується орган місцевого самоврядування, визначено декілька повноважень, які є різними за змістом, то саме по собі посилання в рішенні на таку норму не свідчить про автоматичне прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення щодо всіх питань, перелічених у такій нормі. Визначальне значення в такому разі має виключно резолютивна частина рішення. У даному випадку в резолютивній частині рішення виконавчого комітету Ракошинської сільської ради від 12.04.2006 зазначено щодо покладення на секретаря виконкому Беца Г.Й. лише обов`язків по реєстрації актів цивільного стан, і жодним чином не сказано про покладення на неї обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій.

Отже, таке рішення не може розцінюватися як таке, що надавало секретарю виконкому Беца Г.Й. повноваження на вчинення нотаріальних дій. Іншого якогось рішення, яке б надавало такі повноваження секретарю сільської ради, матеріали справи не містить, і сторонами не заперечується, що таке виконавчим комітетом сільської ради не приймалося.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст. 203 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що секретар Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області - Беца Г.Й., посвідчуючи спірний заповіт, не мала на це повноважень, а тому оспорюваний заповіт є нікчемним в силу вимог частини першої статті 1257 ЦК України.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позову, а тому рішення суду, згідно приписів п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір понесений за пред`явлення позову в сумі 704,80 грн. та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1057,20 грн., на загальну суму 1762 грн., тобто, пропорційно по 881 грн. з кожного відповідача.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 липня 2019 року скасувати, та ухвалити в справі нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

заповіт, складений ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_2 , який посвідчений 13 листопада 2006 року секретарем Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області - Беца Г.Й., визнати нікчемним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп., судового збору.

Стягнути з Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 881 (вісімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп., судового збору.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 08 листопада 2019 року.

Суддя-доповідач

Судді