Справа № 357/2300/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Хрішкова Н. В.,

за участі:

представника позивача Федоренка В ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 міста Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про скасування державної реєстрації права на нерухоме майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області із цивільним позовом до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського округу Швець Р. О. про скасування державної реєстрації права на нерухоме майно, мотивуючи тим, що 09.02.2018 року вона дізналась, що 29.06.2016 року Банк отримав у власність квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 05.02.2008 року. Вважаючи, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є неправомірним, а державна реєстрація права власності на зазначену квартиру за Банком є такою, що має бути скасована, позивач просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за АТ КБ «Приватбанк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , індексний номер:31679565 від 03.10.2016 року, прийняте приватний нотаріусом Київського міського округу Швець Р. О. та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за ОСОБА_3 .

Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позову заперечував та зазначив, що 21.02.2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №КІА3GА00000025, на будівництво будинку, в забезпечення якого між банком та ОСОБА_3 було підписано договір іпотеки квартири. Відповідно до договору іпотекодавець, який володіє квартирою на праві власності в частці 1/1, в забезпечення виконання кредитного договору передав в іпотеку трикімнатну квартиру, загальною площею 80,80 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того між банком та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 було підписано заставну №6642320 від 21.02.2008 року, відповідно до якого вказана квартира передана в заставу. Відповідно до положень договору іпотеки та заставної, 20.02.2013 року Банк направив позивачу лист про порушення умов кредитного договору та про намір іпотекодержателя, в разі невиконання зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, задовольнити свої вимоги в рахунок предмета іпотеки. Крім того, зазначає, що у виниклих правовідносинах не здійснювалось примусове виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки через органи і посадових осіб, які здійснюють примусове виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відбулось договірне погашення заборгованості за кредитним договором шляхом переходу права власності на предмет іпотеки, при цьому відсутнє примусове стягнення, а отже положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відповідачем не порушені. Разом з тим, вчиняючи державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» приватний нотаріус діяв у межах наданих йому повноважень та на підставі документів, які відповідали вимогам закону. Законодавством визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і з огляду на закріплені у ст. 10 Закону України «Про порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно» та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Позивачка надала відповідь на відзив, в якій зазначає, що банк намагався задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, оскільки ним були ініційовані та подані позови до суду, зокрема 15.05.2013 року та 10.07.2013 було подано позови до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак зазначені позови було визнано неподаними та повернуто позивачу. 13.07.2014 року було вкотре подано позов до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.09.2014 року у задоволенні вказаного позову було відмовлено, яке ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.11.2014 року залишено без змін. Разом з тим, позивачка зазначає, що відповідачем не надано доказів вручення листа від 18.02.2013 року. Позивачка зазначає, що на час виникнення спірних правовідносин діяв Закон України «Про іпотеку» в редакції від 12.05.2006 року, в якому передбачено, що правовою підставою переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки міг бути окремий договір про задоволення вимог іпотеко держателя, який передбачає передачу останньому права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, та який був би правовою підставою для реєстрації права власності квартири банком. Враховуючи наведене, просила суд задовольнити позо в повному обсязі.

Представник позивачки ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові.

Представник відповідача ОСОБА_6 .А в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та просила відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзиві.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його присутності.

Суд заслухавши пояснення учасників справи, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, від 03.10.2016 року слідує, що право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та право власності на вказану квартиру зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк», підстава рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31679565 від 03.10.2016, приватний нотаріус Швець Руслан Олегович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Відповідно до п. 33.3 іпотечного договору від 21.02.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , предметом іпотеки є нерухоме майно : квартира, загальною площею 80,8 кв.м., житлова площа 42,5 кв.м. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 05.02.2008 року за реєстром №2-355, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 05.02.2008 року за №2673727та в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 08.02.2008 року за № 12555в книзі за №108, реєстраційний номер 21468423. Сторони зазначили, що вартість предмета іпотеки складає 653 670,00 грн. За п.33.2 цього договору, іпотекою забезпечується виконання зобов`язань іпотекодавця ОСОБА_4 за кредитним договором від 21.02.2008 року №КІА3GА00000025 по поверненню кредиту наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 109 355,20 доларів США, на строк з 21.02.2008 року по 21.02.2028 року.

Відповідно до п.22 цього Договору, у випадку порушення Кредитного договору позичальником або цього договору Іпотекодавцями Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцям та /або позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. 16.7.1,16.7.2,16.9 цього договору відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріусу або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

Згідно п.27 цього договору, звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором Іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом : переходу до Іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, про що іпотекодержатель зобов`язаний письмово повідомити іпотекодавця; продажу предмета будь-якій особі та будь-яким способом, в томі числі на біржі, на підставі договору купівлі-продажу у порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку», для чого Іпотекодавці надають іпотекодержателю право укласти такий договір за ціною та на умовах, визначених на власний розсуд іпотекодержателя, і здійснити всі необхідні дії від імені іпотекодавців, у т.ч. отримати витяг з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

За кредитним договором №КІА3GА00000025 банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 20 21 лютого 2008 року по 21 лютого 2028 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 109 355,20 доларів США на наступні цілі : у розмірі 90 000 доларів США на будівництво будинку, а також у розмірі 19 355,20 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п. 2.1., 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування Кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструмента у розмірі 0,481,5 % від суми зарезервованих ресурсів винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 даного договору.

18.02.2013 року банком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надіслано повідомлення, в якому ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає від ОСОБА_4 повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії, штрафних санкцій, які нараховані на день повернення кредиту в 30 денний строк з дня отримання цієї вимоги. Цією вимогою про усунення порушень ПАТ КБ «Приватбанк» попереджає, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в 30 денний строк з дня отримання вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки.

Зазначені повідомлення відправлені банком, проте доказів отримання зазначених повідомлень ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суду не надано.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.09.2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2015 року по справі №357/9279/14 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення, було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 19.11.2014 року вказане рішення залишено без змін.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14.12.2015 року по справі №357/12936/15-ц позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивача заборгованість в розмірі 3 995 656 грн. 74 коп. та судові витрати по справі. Рішення набрало законної сили 17.03.2016 року.

На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист.

25.10.2017 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Київській області Голяченко І.П. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 7 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», та виконавчий лист № 357/12936/15-ц, виданий 21.04.2016 року повернуто стягувачу.

З підстав невиконання позивачем умов договору, заборгованості перед Банком, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович з приводу звернення стягнення на спірну квартиру. 03.10.2016 року нотаріусом на підставі договору іпотеки від 21.02.2008 року зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк» право власності на спірну квартиру.

У лютому 2018 року позивачка отримала претензію про добровільне звільнення квартири предмету іпотеки, із одночасним зняттям з реєстраційного обліку. Разом із претензією було отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Із змісту довідки позивачка дізналась, що рішенням від 03.10.2016 року індексний номер: 31679565, про реєстрацію речових прав та їх обтяження приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович, право власності на об`єкт житлової нерухомості квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ст. 35,36,37 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст.10 ч.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

Відповідно до п.57,61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 року, для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину.

Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі;

3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Наявність зареєстрованої заборони відчуження майна, накладеної нотаріусом під час посвідчення договору іпотеки, на підставі якого набувається право власності на предмет іпотеки іпотекодержателем, а також зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Згідно із ст. 23 п.1 ч.1, ч.2-5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором виключно у таких випадках:

1) подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством;

Державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника.

Якщо заявник протягом 30 робочих днів з моменту отримання рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав виконав вимоги державного реєстратора, зазначені у відповідному рішенні, розгляд заяви відновлюється на підставі рішення державного реєстратора про відновлення розгляду заяви.

Рішення повинно містити вичерпний перелік підстав для зупинення розгляду заяви.

Державний реєстратор не має права вимагати від заявника надання інших документів, крім тих, відсутність яких стала підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви, якщо інше не випливає з документів, що надані додатково.

У разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у частині третій цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Згідно Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення (ВС/КЦС № 65/1310/17 від 31.10.2018)

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя.

Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна.

Отже, визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна.

Дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами, розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Аналогічна позиція викладена в постанові від 10.04.2019 року у справі №726/1538/16-ц, в якому ВП ВС прийшла до висновку, що реалізувати статтю 38 Закону України «Про іпотеку» на підставі рішення суду на момент чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - не можна.

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) цей предмет іпотеки (застави). Крім того, згідно з пунктом 4 Закону № 1304-VII протягом його дії інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Вказаний Закон є правовою, що не дає змоги органам і посадовим особам, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, вживати заходи, спрямовані на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

З доказів наданих суду слідує, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 та право власності на неї зареєстровано за ПАТ КБ «Приватбанк», підстава - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31679565 від 03.10.2016, приватний нотаріус Швець Руслан Олегович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ.

Зазначений об`єкт нерухомого майна є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 21.02.2008 року, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 . Цією іпотекою забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_4 за кредитним договором від 21.02.2008 року №КІА3GА00000025 по поверненню кредиту наданого у вигляді не поновлювальної кредитної лінії в сумі 109 355,20 доларів США, на строк з 21 лютого 2008 року по 21 лютого 2028 року.

Відповідно до п.22 цього Договору, у випадку порушення Кредитного договору позичальником або цього договору Іпотекодавцями Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцям та /або позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом 30 денного строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Договору. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках, передбачених п. 16.7.1,16.7.2,16.9 цього договору відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку», на підставі рішення суду, або на підставі виконавчого напису нотаріусу або згідно із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя, що міститься у цьому договорі. Реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до умов цього договору та чинного законодавства України.

18.02.2013 року банком ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надіслано повідомлення, в якому банк попереджає, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в 30 денний строк з дня отримання вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зі спливом цього строку має намір продати предмет іпотеки, уклавши відповідний договір купівлі-продажу з будь-якою особою - покупцем або звернути стягнення на предмет іпотеки у будь-який інший спосіб, передбачений законодавством України, кредитним договором та договором іпотеки, вказане повідомлення надіслане, однак відомостей про отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позивачем не надано. Крім того, повідомлення направлене 18.02.2013 року стосувалося заходів запланованих банком, в разі непогашення кредитної заборгованості, серед яких не зазначено отримання права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку.

В справі відсутні докази відправлення вимог від 18.02.2013 року на адресу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про усунення порушення та здійснення звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст.36,37 Закону України «Про іпотеку» та договору про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого прирівнюється відповідне застереження, викладене в договорі іпотеки в пунктах 27 та отримання зазначених вимог банку позивачкою, яка зазначає, що не отримувала вказаних вимог.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні докази - документи, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя. Також напередодні здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно позивачки за ПАТ КБ «Приватбанк» не здійснювалася оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності та не надсилалася ОСОБА_3 , що є порушенням ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та порушує права власника нерухомого майна.

Окрім того, рішення приватного нотаріуса Швець Р.О. від 03.10.2016 року № 31679565 про реєстрацію за ПАТ «Приватбанк» права власності на квартиру АДРЕСА_1 , прийнято в період дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів і іноземній валюті», який забороняв примусове стягнення (відчуження без згоди власника) нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки, за споживчими кредитами в іноземній валюті, що на думку Верховного Суду, висловлену в позиції Великої палати в постановах від 31.10.2018 року та 10.04.2019 року поширюється, в тому числі, на позасудовий спосіб набуття права власності на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович здійснив реєстрацію права власності на нерухоме майно, що належало позивачці, за ПАТ КБ «Приватбанк» з порушенням Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому таке рішення приватного нотаріуса є недійсним та підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявлені по справі позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення, а обраний позивачем спосіб захисту ґрунтується на встановлених в судовому засіданні фактичних обставинах справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивачка сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн., а тому на підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі, а саме: сплачений позивачем судовий збір підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 35-37 Закону України «Про іпотеку», ст. 10 ч.3, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.57,61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року, ст.1 Закону України «Про мораторій та стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. 6-16, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про скасування державної реєстрації права на нерухоме майно, - задовольнити.

Скасувати рішення про державну реєстрацію права власності за Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , індексний номер: 31679565 від 03.10.2016 року, що прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності на квартиру за ОСОБА_3 .

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (адреса: вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001, ) на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення складено 31.07.2019 року.

СуддяБ. І. Кошель