Справа № 149/598/18
Провадження № 22-ц/801/1675/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаревич М. Г.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2019 рокуСправа № 149/598/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Ковальчука О.В., Панасюка О.С.,

за участю секретаря судового засідання Шевчук К.І.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника ПП «Американські технології» - Мартиненка О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №149/598/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Американські технології» про визнання недійсним договору про внесення змін до договору оренди землі,

за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Американські технології» на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2019 року, яке ухвалене суддею Войнаревичем М.Г. в приміщенні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області о 13 год 06 хв,

в с т а н о в и в :

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернулась у суд з позовом до ПП «Американські технології» про визнання недійсним договору про внесення змін до договору оренди землі, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 площею 4,2276 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області.

ОСОБА_1 повідомила відповідача про припинення строку дії договору у визначений строк. З відповіді відповідача вона дізналась, що договір буде діяти до 22 вересня 2022 року. Зміни до договору, вона не підписувала.

Просила визнати недійсним договір про внесення змін до договору оренди землі від 22 вересня 2015 року.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2019 року позов задоволено. Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПП «Американські технології» подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, неповно з`ясовано обставини справи та неправильно застосовано норми матеріального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначив, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які з`явилися в судове засідання, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що було відсутнє волевиявлення позивача на підписання договору про внесення змін до договору оренди землі від 22 вересня 2015 року, що і стало підставою для визнання його недійсним.

Колегія суддів, погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 22 листопада 2002 року ОСОБА_1 є власником земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 4,2276 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області (т.1 а.с.7).

29 березня 2008 року між ОСОБА_1 та ПП «Американські технології» укладено договір оренди землі, а саме земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 4,2276 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області (т.1 а.с.8-9).

Відповідно до п. 8 вищезазначеного договору, який розміщений в розділі «Строк дії договору» його укладено на 10 років.

Згідно п. 35 зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

Як вбачається з договору про внесення змін до договору оренди землі зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії центру ДЗК від 30 травня 2008 року за №61, від 22 вересня 2015 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПП «Американські технології», позивач передала в оренду, а відповідач прийняв земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 4,2276 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області на строк 7 років до 22 вересня 2022 року, орендна плата становить 4 % від нормативно - грошової оцінки земельної ділянки, що на момент укладання даного договору складала 5724,77 грн (т.1 а.с.55).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №111286536, земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 4,2276 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Вишеньківської сільської ради, Хмільницького району, Вінницької області належить ОСОБА_1 та перебуває в орендні у ПП «Американські технології», строк дії договору до 22 вересня 2022 року (т.1 а.с.10).

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_1 вказувала, що її волевиявлення на укладення договору про внесення змін до договору оренди землі від 22 вересня 2015 року було відсутнє, і вона такої угоди не підписувала.

Згідно з частини першої та третьої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, наявність волевиявленя особи має бути обов`язкова, особа має бажати настання правових наслідків за укладеним договором, набувати права та обов`язки, що витікають з умов договору.

За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також, усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно висновку експерта ВНДЕКЦ від 29 березня 2019 року №66, підпис в графі «Орендодавець» в договорі про внесення змін до договору оренди землі від 22 вересня 2015 року зареєстрованого у Вінницькій регіональній філії ДЗК від 30 травня 2008 року за №61 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (т.1 а.с.228-234).

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що задовольняючи позов суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, правильно виходив із того, що при укладенні договору про внесення змін до договору оренди землі від 22 вересня 2015 року між ОСОБА_1 та ПП «Американські технології» було відсутнє волевиявлення останньої, тому наявні правові підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсними, оскільки від імені ОСОБА_1 оспорюваний договір підписано іншою особою, що підтверджується висновком судово-почеркознавчої експертизи.

Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які інші дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюється таким засобом, серед інших, як висновок експерта, що узгоджується з приписами частини другої зазначеної статті.

Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 отримувала орендну плату, що свідчить про наявність волевиявлення на укладення договору оренди землі, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з роз`ясненнями, які надані Пленумом Верховного Суду України у пункту 7 постанови від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», виконання чи невиконання сторонами зобов`язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним.

Крім того, виплата орендної плати ОСОБА_1 , в 2015-2017 роках, проводилась в період дійсності договору оренди землі від 29 березня 2008 року (дійсний до 29 березня 2018 року), а тому факт здійснення плати за користування земельною ділянкою не свідчить про дійсність оспорюваного договору. Зокрема, платіжні відомості не містять інформації, що ОСОБА_1 було відомо про виплату орендної плати з урахуванням змін внесених договором про внесення змін до договору оренди землі від 22 вересня 2015 року, що також спростовує доводи відповідача.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанцій, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а тому рішення суд першої інстанції є законним, ухвалене з дотриманням норм матеріального права, підлягає залишенню без змін.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Американські технології» залишити без задоволення.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 31 липня 2019 року.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Ковальчук О.В.

Панасюк О.С.

Згідно з оригіналом: Сопрун В.В.