ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/376/19 Доповідач - Ткач О.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 липня 2019 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Ткач О.І.

суддів - Бершадська Г. В., Ткач З. Є.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2019 року, яке ухвалено суддею Братасюком В.М. у цивільній справі № 607/17808/15-ц,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст та підстави позовних вимог.

1.2. 12 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ПАТ "Універсал Банк", приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Салій Ганни Ярославівни, реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції в Тернопільській області про визнання недійсними Договору іпотеки від 07.02.2007 року, Додаткового договору від 29.02.2008 року, Договору про внесення змін та доповнень від 14.12.2011 року та зобов`язання вчинити дії та з клопотанням про поновлення строку позовної давності.

1.3. В процесі розгляду справи, 19.06.2018 року ухвалою суду залучено до участі в справі співвідповідачем Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради замість реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції в Тернопільській області.

1.4. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.02.2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки майнових прав на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на забезпечення виконання кредитного договору ОСОБА_2 на суму 35000 доларів США .

1.5. 29 лютого 2008 року між сторонами укладено Додатковий договір до вищевказаного договору іпотеки, яким замінено предмет іпотеки з майнових прав на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

1.6. 14 грудня 2011 року договір іпотеки викладено в новій редакції у формі договору про внесення змін та доповнень до договору іпотеки від 07.02.3007 року

1.7. Вказаний договір іпотеки позивачка вважає недійсним, оскільки згідно з чинним законодавством на день укладення договору, майнові права на нерухомість не були предметом іпотеки, відповідно не можуть породжувати правові наслідки.

1.8. Додатковий договір є невід`ємною частиною договору іпотеки, тому всі укладені додаткові угоди як не самостійні договори є недійсними, що просить визнати судовим рішенням.

1.9. 25.09.2017 року, після скасування Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції, позивачка доповнила доводи позовної заяви посиланням на порушення прав її неповнолітньої доньки, яка з дня її народження, ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у спірній квартирі, яка є її єдиним житлом (а.с. 89, 90 т.2).

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено.

2.2. Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що хоча і на момент укладення іпотечного договору майнові права не були самостійним об`єктом іпотеки, однак наступні додаткові угоди до договору іпотеки уточнили, що об`єктом іпотеки є об`єкт нерухомості: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 .

2.3. Крім цього, суд послався на статтю 6 ЦК України, яка надає сторонам право укладати договір, який не передбачено актами цивільного закону, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

3. Короткий зміст апеляційної скарги.

3.1. 22 лютого 2019 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Тернопільського міськрайонного суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

А. Суд першої інстанції невірно витлумачив норми матеріального права, які застосовуються до спірних правовідносин: суд безпідставно застосував Закон України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати" та не врахував судової практики Верховного Суду України за 2013-2015 року з розгляду вказаної категорії справ.

Б. Суд невірно встановив обставини справи і відповідно зробив невірний висновок щодо дійсності додаткової угоди від 14.12.2011 року: угоду укладено без згоди органу опіки та піклування, оскільки квартира №109 була єдиним місцем проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1

4. Аргументи учасників справи.

4.1. На день розгляду справи від відповідачів не надійшло відзивів на апеляційну скаргу.

5. Історія справи

5.1. 12 листопада 2015 року ОСОБА_1 звернулась із позовом про визнання недійсним іпотечного договору.

5.2. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року відкрито провадження у вказаній справі (т. 1 а.с. 21).

5.3. Рішенням міськрайонного суду від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено.

5.4. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 квітня 2017 року рішення Тернопільського міськрайонного суду та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 59-61 т.2).

5.5. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено (т. 2, а.с. 222-225).

5.6. 05 квітня 2019 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (т. 2, а.с.246).

5.7. 22 квітня 2019 року справа призначена до судового розгляду на 14 травня 2019 року (т.2, а.с. 260).

5.8. 14 травня 2019 року адвокат ОСОБА_1 - Баранець О.А. подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні (т. 2, а.с. 276).

5.9. Судом справа відкладена на 30 травня 2019 року, проте розгляд справи не відбувся у зв`язку із відпусткою адвоката Баранець О.А. (а.с. 283-286, т.2). Розгляд справи відкладено на 06.06.2019 року (а.с. 298, т.2).

5.10. 05 червня 2019 року ОСОБА_1 подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із виїздом до Харкова з метою обстеження дитини у Харківському медико-генетичному центрі на період з 06.06.2019 по 10.07.2019 року та бажанням приймати особисту участь в розгляді справи (а.с. 305 -307, т. 2).

5.11. 06 червня 2019 року адвокат позивачки - Баранець О.А. подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі (а.с. 309, т. 2).

5.12. 11 червня 2019 року адвокат Баранець О.А. подала заяву, в якій повідомила про розірвання 06.06.2019 року договору про надання правової допомоги ОСОБА_1 , долучивши угоду про розірвання договору (а.с. 323 - 325, т. 2).

5.13. 13 червня 2019 року ухвалою Тернопільського апеляційного суду, продовжено строк розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 , провадження у справі зупинено до 10 липня 2019 року.

5.14. 15 липня 2019 року поновлено апеляційне провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 30 липня 2019 року (а.с. 369, т.2).

5.15. Копія ухвали про призначення справи та судова повістка надіслані ОСОБА_1 на електронну адресу, яку вона неодноразово використовувала у переписці з судом.

5.16. Судова повістка надіслана позивачці на адресу, яка вказана в апеляційній скарзі, засобами поштового зв`язку повернулась на адресу суду із відміткою "за закінченням терміну зберігання".

5.17. Будь-яких належно оформлених заяв щодо причин неявки позивачка суду не надала.

6. Обставини справи.

6.1. 07 лютого 2007 року між ВАТ "Банк Універсальний" та ОСОБА_1 (зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 ) укладено нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій А.Я. договір іпотеки (надалі Договір) за реєстром №519, відповідно до якого ОСОБА_1 (Іпотекодатель) передала в іпотеку ВАТ "Банк Універсальний" (Іпотекодержатель) майнові права на чотирикімнатну житлову квартиру АДРЕСА_1 на забезпечення виконання кредитного договору №11/037-к від 06.02.2006 року, який укладено між Іпотекодержателем та ОСОБА_4 (а.с. 11, т.1).

6.2. Згідно з пунктом 1.2 Договору, предметом іпотеки є майнові права на вищевказану квартиру, будівництво якої не завершено, що підтверджено договором про організацію та проведення будівництва № 42 від 25.10.2006 року, що укладений між позивачем та ВАТ "Тернопільбуд" та квитанцією №32 від 25.10.2006 року, про сплату 160 015грн (т.1, а.с.9-11).

6.3. Відповідно до пункту 1.5 Договору "Після завершення будівництва та прийняття в експлуатацію нерухомого майна, зазначеного в п. 1.2. даного договору, а також після оформлення та державної реєстрації в установленому чинним законодавством порядку права власності на нерухоме майно, зазначеного в п. 1.2. даного Договору, за Іпотекодавцем, збудована нерухомість продовжує бути Предметом іпотеки. При цьому, нотаріус за повідомленням Іпотекодержателя реєструє обтяження іпотекою вже збудованої нерухомості, а сторони протягом трьох робочих днів укладають в нотаріальній формі додатковий договір до даного Договору, в якому змінюють опис Предмета іпотеки: замість майнових прав - відповідне нерухоме майно із зазначенням його реєстраційних даних, оціночної вартості, із посиланням на відповідний правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності Іпотекодавця на це нерухоме майно. Зазначеним додатковим договором можуть бути передбачені інші умови за згодою Сторін (наприклад зміни пов`язані з можливими змінами в процесі будівництва характеристик нерухомого майна, зокрема: площі, планування приміщень тощо). Додатковий договір до даного Договору є підставою для перереєстрації заборони відчуження Предмету іпотеки, що накладається відповідно до п. 6.8 даного Договору".

6.4. 29.02.2008 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступник ВАТ "Банк Універсальний", та ОСОБА_1 укладено Додатковий договір до Договору іпотеки від 07.02.2007 року, який посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Салій А.Я. за реєстром №639, яким викладено в новій редакції пункт 1.2. Договору (т. 1, а.с. 13).

6.5. Нова редакція Договору передбачає предметом договору іпотеки об`єкт нерухомості: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить Іпотекодавцю на праві приватної власності відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Тернопільської міської ради 05.02.2008 року, та зареєстрована ТзОВ "Міське бюро техінвентаризації" 05.05.2008 року за № 22016834.

6.6. 14.12.2011 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 у формі Договору про внесення змін та доповнень до Договору іпотеки від 07.02.2007 року викладено в новій редакції текст Договору іпотеки, згідно з яким предметом іпотеки є об`єкт нерухомого майна, а саме: квартира в АДРЕСА_1 (т.1, а.с.14-17).

6.7. Відповідно до пункту 2.4.4. договору Іпотекодавець зобов`язаний не надавати дозвіл на реєстрацію/прописку в житлових приміщеннях, що складають Предмет іпотеки, фізичних та юридичних осіб без згоди Іпотекодержателя (т.1, а.с. 15 зв.).

7. Позиція апеляційного суду:

7.1.Оцінка аргументів учасників справи та висновків суду першої інстанції:

7.2. Відповідно до статті 367 ЦПК- "Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги."

7.3. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

7.4. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

7.5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

7.6. Судове рішення вищевказаним вимогам відповідає виходячи з наступного.

А. Щодо доводів недійсності договору іпотеки, додаткових договорів про внесення змін та доповнень.

7.7. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

7.8. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України 2004 року, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів.

7.9. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою та шостою статті 203 цього Кодексу.

7.10. Так, статтею 5 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, яка була чинною на час укладення договору іпотеки) був визначений вичерпний перелік об`єктів, які могли бути предметом іпотеки за іпотечним договором.

7.11. Предметом іпотеки могли бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернено стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

7.12. Предметом також міг бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому.

7.13. Поняття "іпотека майнових прав" і регулювання відносин при передачі в іпотеку майнових прав у цій редакції закону були відсутні.

7.14. Майнове право - це обумовлене право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, що є необхідними й достатніми для набуття речового права.

7.15. Разом з тим, згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

7.16. Положення статті 5 Закону України "Про іпотеку"( у редакції чинній на час укладення договору іпотеки) передбачали, що предметом іпотеки може виступати об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору.

7.17. Положеннями пункту 1.5 договору іпотеки від 07 лютого 2007 року, що був укладений між сторонами, передбачено, що після завершення будівництва збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки (див. пункт 6.3. Постанови).

7.18. Про передачу в іпотеку квартири підтверджують і наступні угоди від 29.08.2008 року та 14.12.2011 року, які укладались позивачкою як власником уже зареєстрованого об`єкту нерухомості ( див.пункти 6.5, 6.6. Постанови).

7.19. Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що спірним договором іпотеки в іпотеку було передано нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця,

7.20. Позивач, виступивши іпотекодавцем майнових прав за спірним договором іпотеки, тим самим надала згоду на передачу в іпотеку майнових прав на незавершену будівництвом квартиру, яка в майбутньому стане її власністю, не довела наявності порушення свого права.

7.21. Згідно із ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

7.22. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

7.23. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

7.24. Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що дії позивача щодо оспорення договору іпотеки через вісім років після його укладення є нічим іншим, як намаганням позичальника уникнути належного виконання взятих на себе зобов`язань.

7.25. Вказана правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 520/10060/16-ц.

Б. Щодо доводів з приводу відсутності згоди Органу опіки та піклування на вчинення правочину

7.26. За нормами статей 17, 18 Закону України "Про охорону дитинства" та статті 177 СК України орган опіки та піклування проводить перевірку заяви про вчинення правочину щодо нерухомого майна дитини та надає відповідний дозвіл, якщо в результаті вчинення правочину буде гарантоване збереження права дитини на житло.

7.27. З аналізу вказаних норм випливає, що вчинення батьками неповнолітньої дитини певного правочину за відсутності попереднього дозволу органу опіки та піклування порушує установлену статтею 177 СК України заборону.

7.28. Правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право користування яким мають діти, за відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина шоста статті 203, частина перша статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини, звужує обсяг існуючих майнових прав дитини та/або порушує охоронювані законом інтереси дитини, зменшує або обмежує права та інтереси дитини щодо жилого приміщення, порушує гарантії збереження права дитини на житло.

7.29. Сам по собі факт відсутності обов`язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування на укладення оспорюваного правочину не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

7.30. З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 народила доньку ОСОБА_3 (а.с. 200, т. 1).

7.31. Відповідно до будинкової книги на квартиру АДРЕСА_1 , вбачається, що донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у спірній квартирі 21.03.2015 року після укладення договору іпотеки та додаткових угод до додаткових угод (а.с. 202, т.1).

7.32. З матеріалів справи вбачається, що позивачка і надалі проживає за своєю попередньою адресою на АДРЕСА_3 , яку зазначає у заявах, адресованих суду для листування.

7.33. Таким чином, квартира на АДРЕСА_1 не єдине житло позивачки.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги:

(1) Щодо суті апеляційної скарги

8.1. Відповідно до статті 375 ЦПК України - "Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права."

8.2. Суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та залишає її без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 cічня 2019 року - без змін.

(2). Щодо розподілу судових витрат.

8.2. Згідно з ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови, суд апеляційної інстанції повинен зазначити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

8.4. Враховуючи те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, судові витрати, які понесені з перегляду справи в суді апеляційної інстанції покладаються на позивача в межах суми ним понесеної.

Керуючись ст. ст. 141, 259, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 січня 2019 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на ОСОБА_1 в межах суми нею понесеної.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи