Справа № 442/2360/19 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І.
Провадження № 22-ц/811/2620/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Шандра М.М.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2019 року, постановлене в складі головуючого - судді Гарасимків Л.І., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до відповідача ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів і з урахуванням уточнених позовних вимог просила збільшити розмір аліментів та стягувати на її користь на утримання дитини 3000 грн. 00 коп. щомісячно.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вони з відповідачем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мають спільну дитину, дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області м. Дрогобича від 08.12.2017 № 442/8092/12 відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 09.11.2017 року. Даний виконавчий документ перебуває на виконанні в Дрогобицькому МРВ ГТУЮ у Львівській області. ОСОБА_3 хворіє на респіраторний алергоз. Лікування і профілактика даної хвороби є дуже дороговартісною. Через хворобу дитина вимагає постійного догляду і пильного нагляду, що ускладнює матеріальне становище неможливістю працевлаштування. Усі витрати на лікування, як і на забезпечення дитини, позивач несе самостійно. Окрім ліків кожні 6 місяців купують препарати Allergoff® (Аллергофф) - акарицид для боротьби з кліщем домашнього пилу. На даний момент ціна такого складає 847 грн. 00 коп. за спрей 300 мл. та кожні 3 місяці додаток для знищення алергенів при пранні, Allergoff® (Аллергофф) - (6 пакетів по 20мл) 793 грн. 00 коп. Разом з усім вищезазначеним, окрім медикаментозного лікування при даному захворюванні дитині рекомендована щорічна зміна клімату, а саме курортне лікування, морський клімат. Додатково з травня 2017 року вона змушена доглядати за своєю бабусею, яка досягла 80-річного віку та має значні проблеми зі здоров`ям. Її доходів і тих коштів, які зрідка сплачує відповідач не вистачає для гармонійного і повноцінного життя і розвитку дитини, харчування та лікування, відвідування нею різноманітних додаткових занять та гуртків. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дитину. У відповідності до ст.192 СК України «Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом». А тому у неї виникла необхідність звернутися до суду.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2019 року позов задоволено.

Збільшено розмір аліментів, що стягуються з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 08.12.2017 року на дитину доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.04.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Відкликано попередній виконавчий лист за № 442/8092/17, виданий 08.12.2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області.

Рішення суду оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу.

Вважає, що при ухваленні рішення судом першої інстанції мало місце порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права та неповне з`ясування усіх обставин справи.

В обґрунтування вимог покликається на те, що суд не вирішив питання про закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду з повідомленням про це сторін цивільного провадження.

Стверджує, що суд в достатній мірі не врахував положення ст. 192 СК України, те, що відповідач не має постійного заробітку, аліменти нараховуються, виходячи із середньої заробітної плати в регіоні і становлять 1600 грн. 00 коп. на місяць. Вважає, що збільшення розміру аліментів на першу дитину призведе до значного погіршення матеріального становища його нової сім`ї, де у 2018 році народилась дитина і у зв`язку з цим дружини знаходиться на його утриманні.

Докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги є неналежними і недостатніми. Позивач не довела зміни свого матеріального і фізичного стану, а доводи, про які вона вказує, були враховані судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів.

Просить рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2019 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що при розгляді справи суд першої інстанції вірно керувався ст.ст. 4, 12, 133, 141, 354 ЦПК України, а також правильно врахував роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства і стягнення аліментів».

Зважаючи на неправдивість тверджень у заяві відповідача, його повну працездатність з метою забезпечення дитини достатнім (не мінімальним) рівнем збереження здоров`я та розвитком, вважає, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2019 року слід залишити без змін, оскільки таке було прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити. До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суд України у п. 11 Постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

Суд першої інстанції зазначених вимог закону не дотримався.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Частиною 2 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вирішуючи спір і задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітній дитині сторін по справі потрібні лікування і профілактика хвороби, позивач несе значні витрати на медичні препарати, тощо, а відтак заявлені позовні вимоги слід задоволити.

З правильністю та обґрунтованістю висновків суду першої інстанції колегія суддів не погоджується.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою сторін у справі, що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

З відповідача ОСОБА_1 на підставі судового наказу № 442/8092/17, виданого 08.12.2017 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області проводиться стягнення аліментів.

Згідно поданих відповідачем квитанцій про оплату аліментів, вбачається, що ОСОБА_1 здійснював оплату в січні 2018 року в сумі 3 000 грн. 00 коп., в березні 2018 р. в сумі 2 100 грн. 00 коп., в квітні 2018 року в сумі 2 200 грн. 00 коп., в липні 2018 року в сумі 1 000 грн. 00 коп., в жовтні 2018 року в сумі 1 000 грн. 00 коп., в січні 2019 року в сумі 1 000 грн. 00 коп., в травні 2019 року в сумі 5 000 грн. 00 коп.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні ВП №5542267, розмір заборгованості на станом на 10 травня 2019 року становить 14 443 грн. 15 коп.

З довідки Підбузької селищної ради Дрогобицького району Львівської області №1091 від 02.05.2019 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не працює з 01.03.2009 року по даний час, здійснює догляд за матір`ю інвалідом І- ОСОБА_4 групи ОСОБА_5 .

Довідкою № 1293 від 03.06.2019 року стверджується, що ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Дрогобицькому районному управлінні праці та соціального захисту населення та отримує компенсаційні виплати по догляду за інвалідом І групи. Розмір таких за період листопада 2018 року по квітень 2019 року становить 230 грн. 98 коп.

Як ствердив відповідач, він вдруге 31 ІНФОРМАЦІЯ_4 одружився. В цьому шлюбі у нього народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 Дружина ОСОБА_6 на даний час знаходиться в у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 114-115).

Звертаючись до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, позивач як підставу позовних вимог зазначала погіршення стану здоров`я дитини. Зокрема вказувала на те, що дитина хворіє на респіраторний алергоз і у зв`язку з таким лікується. В підтвердження значних витрат долучила результати досліджень, квитанції про купівлю медичних препаратів та довідки про те, що знаходиться на обліку Стебницького відділу надання всіх видів соціальної допомоги, компенсацій та пільг і отримує соціальну допомогу як малозабезпечена сім`я в розмірі 1 974 грн. 00 коп. щомісячно та компенсаційні виплати в розмірі 32-33 грн.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення(ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Зі змісту ст.ст.181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не є незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що у даній справі фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Згідно з рекомендаціями п.п. 3, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" встановлено що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на вищезазначене судом першої інстанції при вирішенні питання щодо збільшення розміру аліментів повинно було бути враховано, зміни матеріального та сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я.

Проте, суд першої інстанції не врахував матеріальний стан відповідача, а також наявність у останнього на утриманні інших непрацездатних осіб, яких за законом він зобов`язаний утримувати та доглядати. Так, матеріальний стан відповідача не покращився, адже останній не працює. Відповідач здійснює догляд за хворою матір`ю інвалідом 1-ої групи. У 2017 році він вдруге одружився, від цього шлюбу у нього у 2018 році народилась дитина.

Доводи суду першої інстанції про те, що розмір аліментів які сплачує відповідач не достатній в повному обсязі для забезпечення умов повноцінного розвитку дитини, колегія суддів вважає помилковим, оскільки у забезпеченні умов повноцінного розвитку дитини повинні приймати участь обоє батьків.

У разі виникнення додаткових витрат, які встановлені законом, позивач має реалізувати своє право у спосіб встановлений законом.

Висновок суду щодо збільшення розміру стягуваних аліментів до 3000 грн. 00 коп. щомісячно є помилковим, оскільки не підтверджується належними доказами.

Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що ОСОБА_1 має фінансову можливість сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Колегіє суддів також не встановлено обставин, які надають можливість збільшити розмір аліментів, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження підстав, які б могли бути враховані при збільшенні їх розміру, а тому позовні вимоги є необґрунтованими.

Суд першої інстанції правильно врахував, що отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку. Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру, аліментів. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 вересня 2018 року №459/2181/17, яку в силу положень ч. 5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» необхідно врахувати у даній справі.

Підстави для збільшення розміру аліментів, на які вказує позивач у своєму позові, зокрема такі як витрати, пов`язані з хворобою дитини, взагалі не передбачені ст.192 СК України Посилання на таку обставину є безпідставним, оскільки питання відшкодування витрат, які пов`язані з хворобою дитини, регулюється ст.185 СК України, у якій вказано, що такі витрати є додатковими, а тому згідно із вимогами вищезазначеної статті той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Однак, позовних вимог про стягнення додаткових витрат позивач не пред`являла, а суд першої інстанції вище вказаних норм права до спірних правовідносин не застосував, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про задоволення позову про збільшення розміру аліментів.

Колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрат на лікування неповнолітньої дитини можуть бути задоволені у разі звернення позивача з окремим позовом до суду на підставі ст. 185 Сімейного Кодексу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24 квітня 2019 року суд вирішив питання прийняття до розгляду та відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів. Ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження призначено на 22.05.2019 року. Згідно протоколу судового засідання від 22 травня 2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 21 червня 2019 року. В порушення вимог ст. 200 ЦПК України суд не вирішив питання за результатами підготовчого засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. В достатній мірі не врахував, що суд може ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження лише у випадку визнання відповідачем позову.

Враховуючи те, що відповідач позову не визнав, суд ухвалив судове рішення в підготовчому провадженні, то колегія суддів у с укупності та з урахуванням вище наведених мотивів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції з постановленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог абзацу 2 ч. 5 ст. 268 ЦПК України в редакції 2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 08 листопада 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367-369, 374 ч.1 п.2, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 08 листопада2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Шандра М.М.