Справа № 450/2532/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Данилів Є.О.
Провадження № 22-ц/811/879/19 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2019 року м.Львів

Справа № 450/2532/15-ц

Провадження № 22ц/811/879/19

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

з участю ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області, ухвалене у м. Пустомити 6 грудня 2018 року (суддя Данилів Є.О.)

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з участю третіх осіб: ОСОБА_5 , Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, ОСОБА_6 , реєстратора речових прав на нерухоме майно Пустомитівської міської ради, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 21 вересня 2015 року реєстраційною службою Пустомитівського РУЮ Львівської області Садовому П.В. на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; визнання за позивачем ( ОСОБА_1 ) права власності на згаданий будинок; також на земельну ділянку площею 0,1012 га за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язання ОСОБА_3 не чинити йому ( ОСОБА_1 ) перешкод у користуванні будинком; зобов`язання ОСОБА_4 демонтувати огорожу, влаштовану на виділеній йому (позивачу) земельній ділянці. В обґрунтування позову посилається на те, що згідно рішення №19 Виконавчого комітету Солонківської сільської ради від 19 травня 1998 року «Про надання згоди на виділення земельних ділянок для індивідуальних житлових будинків» йому ( ОСОБА_1 ) виділено земельну ділянку в кварталі забудови М-6 у с. Малечковичі площею 1012 кв.м для будівництва індивідуального житлового будинку, що підтверджується архівним витягом №370 від 21 вересня 2015 pоку, виданим районним архівним відділом Пустомитівської районної державної адміністрації. Зазначає, що на підставі цього рішення йому (позивачеві) оформлено проект забудови земельної ділянки НОМЕР_4 (в порядку заміни проекту) - будівельний паспорт на забудову виділеної мені земельної ділянки. Поряд з його земельною ділянкою виділена земельна ділянка ОСОБА_5 (на ситуаційному плані проекту забудови земельної ділянки № НОМЕР_1 ділянка ОСОБА_5 позначена під НОМЕР_5). Вказане також підтверджується описом меж, наведеним в Державному акті на право власності на земельну ділянку, виданому ОСОБА_5 2 лютого 2006 року він (позивач) уклав із підрядником - ПП «Мегаклас-1» договір купівлі-продажу матеріалів та виконання будівельних робіт №3, за умовами якого підприємство зобов`язувалось поставити комплект дерев`яного бруса, з якого побудувати на земельній ділянці будинок. Стверджує, що будинок зведено, він (позивач) розрахувався за дерев`яний брус і за виконані будівельно-монтажні роботи, що підтверджується квитанцією про оплату за матеріали, квитанцією за надані будівельні послуги та Актом здачі-приймання робіт. Вартість матеріалів та виконаних робіт становила 157 705 грн. Зазначає, що отримав у Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» технічний паспорт на збудований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 . Також отримав довідку про те, що 3 лютого 2015 року проводилась технічна інвентаризація його будинку. З веб-сайту Держархбудінспекції він (позивач) довідався, що ОСОБА_7 в червні 2015 року подано повідомлення про початок будівельних робіт на спірній земельній ділянці (в той час, коли будинок вже стояв понад 8 років). У липні 2015року за даними вказаного сайту, ОСОБА_7 зареєстрував декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Стверджує, що ОСОБА_3 намагається захопити будинок за адресою: АДРЕСА_1 та оформити право власності. Вказує, що ОСОБА_3 , повідомивши неправдиві відомості про початок та завершення будівництва будинку, став власником його (позивача) будинку. Зазначає, що ОСОБА_3 не міг розпочати будівельні роботи в червні 2015 року і завершити їх в липні 2015 pоку, оскільки в лютому 2015 року він оформляв технічний паспорт в Обласному комунальному підприємстві Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки». Стверджує, що будинок споруджений ним (позивачем) у 2006 році. Просить позов задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 6 грудня 2018 року в позові відмовлено.

Рішення оскаржив позивач. Вважає рішення суду незаконними та необґрунтованими, такими що порушує його законні права та інтереси, винесеними з порушенням норм матеріального права.Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що 19 травня 1998 року Виконавчим комітетом Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області прийнято рішення № 19 «Про надання згоди на виділення земельних ділянок для індивідуальних житлових будинків». Відповідно до витягу з цього рішення (Додаток №1) ОСОБА_1 виділено земельну ділянку для будівництва індивідуальних житлових будинків у с. Малечковичі (квартал забудови М-6) площею 1012 кв.м.

З Державного акту на право приватної власності на землю Серії НОМЕР_2 від 29 січня 2002 року вбачається, що на підставі рішення Виконавчого комітету Солонківської сільської ради від 16 липня 1998 року № 27 ОСОБА_1 набув у власність земельну ділянку площею 0,1012 га у с. Малечковичі Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

Згідно договору купівлі - продажу земельної ділянки від 16 серпня 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 1481, ОСОБА_6 купила у ОСОБА_8 спірну земельну ділянку.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов`язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Позивачем не надано суду доказів існування у ного права власності на будь - яку земельну ділянку у с. Малечковичі після укладення договору купівлі - продажу земельної ділянки від 16 серпня 2012 року.

Свідоцтво про право власності, яке оспорює позивач, в матеріалах справи відсутнє. На даний час власником земельної ділянки є ОСОБА_6 , яка не є відповідачем.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивачем при відчуженні земельної ділянки кадастровий № НОМЕР_3 у с. Малечковичі Пустомитівського району не було враховано, що на ній розташовується житловий будинок, про існування якого він вказує. Відповідачами права позивача не порушено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову в позові. Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача не спростовують висновків суду.

З висновками суду першої інстанції належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 6 грудня 2018 року залишити без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 29 липня 2019 року.

Головуючий

Судді