КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/9387/2019
справа № 752/5079/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2019 року Київський апеляційний суд в складі:

Судді - доповідача: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

Розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва, постановленого під головувуванням судді Хоменко В.С. 23 квітня 2019 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

У С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору.

На обґрунтування позовних вимог вказувала, що 08.07.2011 між позивачем та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 004-28532-080711 на умовах, визначених у тарифному пакеті Кредитка картка № 1 (Visa Classik неіменна), що міститься в Додатку № 1 до договору, в рамках якого їй було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , оформлено платіжну картку платіжної системи, а також надано ПІН-код до картки, та встановлено ліміт кредитної лінії на день укладення договору в сумі 8 000,00 грн., шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн. на строк 364 календарних днів, згідно умов договору.

Вказувала, що при укладенні договору позивачу не було надано інформації відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», останній містить умови, що є несправедливими з огляду на положення ст. 18 вказаного Закону, зокрема, встановлення щомісячної плати за обслуговування карткового рахунку. Крім того, оформлення договору відбулось за час, який не давав можливості ознайомитися з усіма документами, а їх виконання (дрібним шрифтом) ускладнює спосіб прочитання; обставини укладення договору є такими, що вводить в оману.

Крім того, зазначала, що договір містить третейське застереження, що суперечить Законам України «Про третейські суди» та Закону України «Про захист прав споживачів».

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення було постановлено з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповним з`ясуванням обставин що мають значення для справи.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що при укладенні Кредитного договору були порушені її права як споживача, згідно із ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про третейські суди», ЗУ «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За положенням ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Судом установлено, що 08.07.2011 між ОСОБА_1 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір про відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки та обслуговування платіжної картки № 004-28532-080711 на умовах, визначених у тарифному пакеті Кредитка картка № 1 (Visa Classik неіменна), що міститься в Додатку № 1 до договору, в рамках якого останній було відкрито рахунок № НОМЕР_1 , оформлено платіжну картку платіжної системи, а також надано ПІН-код до картки, та встановлено ліміт кредитної лінії на день укладення договору в сумі 8 000,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії в загальному розмірі 100 000,00 грн. на строк 364 календарних днів відповідно до умов договору (а.с. 10-12).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.

Згідно частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов?язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п?ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», на які як на підставу недійсності кредитного договору посилалась ОСОБА_1 , до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов?язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь - яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов?язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року, справа № 6-1341цс15).

Так, матеріалами справи підтверджується, що позичальник у належний спосіб ознайомилась із вказаною інформацією.

Зокрема, з пункту 5.17. договору убачається, що ОСОБА_1 підтвердила, що вона отримала повну, доступну та вичерпну інформацію щодо умов надання кредиту за договором, а саме, щодо сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, переліком та розміром усіх комісій (тарифів) банку, що пов`язані з наданням, обслуговуванням і погашенням кредиту, щодо розміру щомісячних платежів та орієнтовної сукупної вартості подорожчання кредиту, враховуючи розмір комісій (тарифів).

Згідно із пунком 3.3 договору клієнт зобов?язаний здійснювати оплату вартості послуг, які надаються банком при здійсненні розрахунково - касового обслуговування рахунку, в розмірі, строки та порядку, визначені правилами та тарифами.

Згідно із пункту 1.8. Тарифів плата за обслуговування касового рахунку становить 9,90 грн. щомісячно з витратного ліміту, в останній робочий день місяця при наявності заборгованості по рахунку або залишу власних коштів на рахунку. У випадку, якщо залишок власних коштів на картковому рахунку менш ніж встановлена плата, плата встановлюється у розмірі залишку на даному картковому рахунку.

Крім того, колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги щодо порушення судом норм встановлених п.14 ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про третейські суди», оскільки п. 18.2. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», розміщений на сайті http://deltabank.com.ua, визначає, що у випадку настання обставин, що процесуального унеможливлюють судовий захист прав і законних інтересів Сторін у порядку, визначеному п. 18.1 цих Правил, або у випадку, якщо конкретний продукт, на реалізацію якого сторонами укладається відповідний договір за продуктом банку, не передбачає третейський порядок розгляду судових спорів, то судовий захист прав і законних інтересів сторін здійснюється в порядку, передбаченому в Україні чинним законодавством.

Споживачем, права якого захищаються на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб. Цей Закон регулює відносини споживача з підприємством, установою, організацією чи громадянином - підприємцем, які виготовляють та продають товари, виконують роботи і надають послуги, незалежно від форм власності та організаційних форм підприємництва.

Законом України «Про третейські суди» визначається, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов?язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов?язків найманого працівника.

Таким чином, суд першої інстанції вірно зазначив, що спори у справах щодо захисту прав споживачів підлягають вирішенню виключно державними судами.

Визначення третейського застереження в кредитному договорі вчинено поза правовідносинами що регулювалися Законом України «Про третейські суди» на час укладення кредитного договору. Разом з тим вказане застереження не є підставою для визнання недійсним кредитного договору.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального або процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегіясуддів

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.

Суддя - доповідач:

Судді :