Постанова

Іменем України

24 липня 2019 року

м. Київ

справа № 186/1565/16-ц

провадження № 61-30562 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В.,

Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

представник позивача - ОСОБА_2 ;

відповідач - ОСОБА_3 ;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області у складі

судді Кривошеї С. С. від 23 березня 2017 року та ухвалу Апеляційного

суду Дніпропетровської області у складі колегії суддів: Посунся Н. Є.,

Баранніка О. П., Пономарь З. М., від 14 вересня 2017 року,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України

у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування за законом.

Позовна заява мотивована тим, що вона та ОСОБА_3 є рідними сестрами та дітьми ОСОБА_4 , яка ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після смерті матері відкрилася спадщина на належне їй майно, а саме

квартиру АДРЕСА_1 . Спадкоємцями першої черги за законом є вона та ОСОБА_3 , які звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини вищевказаної квартири. Вважала, що відповідачка підлягає усуненню від права на спадкування, так як понад десять років не спілкувалася із померлою матір`ю, яка через тяжкі хвороби і стан здоров`я постійно потребувала піклування, не могла самостійно ходити та перебувала у безпорадному стані.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 просила суд усунути

ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті

їх спільної матері - ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

на квартиру АДРЕСА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області

від 23 березня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів того, що померла ОСОБА_4 перебувала у безпорадному стані та потребувала додаткової допомоги або зверталася до суду за примусовим стягненням аліментів із відповідачки, а остання умисно ухилялася від надання допомоги матері.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 23 березня 2017 року залишено без змін.

Погоджуючись із висновком районного суду, апеляційний суд також зазначив, що позивачкою у сукупності не доведено одночасного настання факту ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві, померлій ОСОБА_4 , допомоги, так і факту перебування її у безпорадному стані через тяжку хворобу, а також її потребу у наданні допомоги саме відповідачкою, що є необхідним відповідно до статті 1224 ЦК України.

Короткий зміст касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі від 03 жовтня 2017 року відкрито касаційне провадження у вищевказаній справі та витребувано її матеріали зПершотравневого міського суду Дніпропетровської області.

У травні 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.

У червні 2019 року згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді-доповідачу.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили та не надали правової оцінки поданим нею доказам того, що їх спільна з відповідачкою мати за життя перебувала у безпорадному стані, потребувала допомоги відповідачки, яка мала можливість її надавати, прете свідомо ухилялася від надання такої допомоги. Також суди не звернули уваги на те, що безпорадний стан може бути зумовлений не лише хворобою, але й похилим віком спадкодавця, який потребував не лише матеріальної допомоги, а й фізичної допомоги по догляду за спадкодавцем.

У листопаді 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України надійшло заперечення ОСОБА_3 на касаційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги - безпідставними.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України особа може

бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту частини п`ятої статті 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права

на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Таким чином, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди вірно врахували роз`яснення, надані судам у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України

від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», положення частини п`ятої статті 1224 ЦК України, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшли правильного висновку про те, що позивачкою у сукупності не доведено одночасного настання факту ухилення ОСОБА_3 від надання спадкодавцеві, померлій ОСОБА_4 , допомоги, так і факту перебування її

у безпорадному стані через тяжку хворобу, а також її потребу у наданні допомоги саме відповідачкою, що в силу статтей 10, 60 ЦПК України

2004 року є її процесуальним обов`язком. Тобто, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від права на спадкування.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують на законність судових рішень не впливають, а в основному направлені на переоцінку доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Отже, судові рішення є законними і обґрунтованими й підстав для їх скасування немає.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 вересня

2017 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Кривцова

Д. Д. Луспеник