Ухвала

26 липня 2019 року

м. Київ

справа № 310/10941/18

провадження № 61-13473ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначило, що 15 вересня 2008 року між банком та ОСОБА_1 було укладено договір, відповідно до якого позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 3.2., 3.3. Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредит встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку у будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідно до пункту 5.5. Правил банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 30 листопада 2018 року має заборгованість в загальній сумі 448 322,87 грн, яка складається з наступного: 9 258,06 грн - заборгованість за кредитом; 433 490,96 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 5 573,85 грн - заборгованість за пенею та комісією.

Банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в сумі 115 920,02 грн, з яких: 9 258,06 грн - заборгованість за кредитом; 106 661,96 грн - заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з 15 вересня 2008 року по 28 квітня 2017 року, а також просив стягнути судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Банк у липні 2019 року засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у вищевказаній справі.

У своїй касаційній скарзі банк просить, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 115 920,02 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (192 100,00 грн), а тому у розумінні ЦПК України справа є малозначною.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження до суду касаційної інстанції не змінює характер та предмет позову у даній справі, та не спростовує наявність у Верховного Суду повноважень на визнання справи малозначною, оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у загальних положеннях цього Кодексу, то вона поширюються й на касаційне провадження.

Посилання заявника на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики з наведенням в якості прикладу постанови Верховного Суду від 06 березня 2018 року (провадження № 61-88св17) є необґрунтованими, оскільки у наведеній заявником постанові Верховного Суду та оскаржуваних судових рішеннях встановлено різні фактичні обставини справ.

Посилання заявника на те, що зазначена справа має виняткове значення, оскільки невиконання зобов`язань за кредитним договором відносно своєчасності повернення наданих банком кредитних коштів тягне загрозу повернення банком залучених коштів вкладникам та ставить під загрозу репутацію банка, що перешкоджає стабільній роботі банка, обмежує права та порушує майнові інтереси банка, є безпідставними, оскільки заявником на підтвердження зазначеного не наведено логічного обґрунтування таким твердженням, а саме, яким чином заборгованість за кредитним договором в розмірі 115 920,02 грн перешкоджає стабільній роботі банку, який за рівнем доходів є одним із найуспішніших банків України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не підтвердились, то відсутні підстави для відкриття касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 08 лютого 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 13 червня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков