ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8836/19 Справа № 195/393/17 Суддя у 1-й інстанції - Скрипченко Д.М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Управління ПФУ в Томаківському районі Дніпропетровської області у якому просить припинити примусове стягнення коштів з пенсії її чоловіка ОСОБА_2 та заборонити відповідачу проводити дії щодо звернення стягнення на пенсію.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.02.2016 року державним виконавцем відділу ДВС Томаківського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом №195/465/15-ц виданого 02.02.2016 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29.12.2015 року.

02.02.2016 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на пенсію її чоловіка ОСОБА_2 , яку Управління ПФУ у Томаківському районі відраховує у розмірі 20 відсотків кожного місяця. Так з 01.07.2016 року по 31.01.2017 року з пенсії було стягнуто 4153,44 гривні, що підтверджується довідкою Управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі.

Не погоджуючись з діями Управління ПФУ України, позивачка вважає пенсію свого чоловіка ОСОБА_2 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя відповідно до ст. 61 СК України, а тому просила позов задовольнити.

Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року позов задоволено частково та ухвалено припинити примусове стягнення коштів з пенсії ОСОБА_2 за постановою державного виконавця про звернення стягнення на пенсію ОСОБА_2 від 02.02.2016 року; в решті позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки пенсія є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і тим самим порушуються права позивачки стягнення коштів з пенсії ОСОБА_2 необхідно припинити.

В апеляційній скарзі Нікопольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_2 уклав з ЗАТ КБ "ПриватБанк" договір поруки №DNI0G3 від 21.02.2008 року за умовами якого взяв на себе зобов`язання відповідати перед кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконання боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит №DNI0G3 від 21.02.2008 року.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 грудня 2015 року заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2015 року скасовано, позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково та постановлено стягнути в солідарному порядку із ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договом №DNI0G від 21 лютого 2008 року станом на 05 лютого 2015 року в сумі 25332,20 доларів США, що еквівалентна за курсом 17,99 грн. за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 05 лютого 2015 року складає 455726 грн. 27 коп., яка складається із суми заборгованості за кредитом в розмірі 23736,03 доларів США, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1501,58 доларів США, заборгованості по комісії за користуванням кредитом в сумі 94,59 доларів США, а також судовий збір по 1827 грн. з кожного. В решті позову відмовлено.

Постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Томаківського районного управління юстиції від 26.02.216 року, в рамках виконавчого провадження ВП №50279689 з виконання виконавчого листа №195/465/15-ц виданого Томаківським районним судом 02.02.2016 року про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у розмірі 455726,27 грн., накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 , а також 27.05.2016 року Управління ПФУ у Томаківському районі отримало постанову державного виконавця про звернення стягнення на пенсію боржника, винесену по вказаному вище виконавчому провадженню.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, що оскільки пенсія є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя і тим самим порушуються права позивачки стягнення коштів з пенсії ОСОБА_2 необхідно припинити.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 65 СК України дружина та чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою.

Згідно ст. 73 СК України за зобов`язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Відповідно до вимог статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі статтею 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Разом з тим, вирішуючи питання про права позивача, у порушення вимог закону, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що доказів порушення майнових прав позивача матеріали справи не містять.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що з позовних вимог ОСОБА_3 та рішення суду вбачається штучно створений спір, метою якого було саме ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання рішення суду про стягнення коштів, в той же час права самої ОСОБА_3 не порушені, а сам ОСОБА_2 не ставив таких питань та за судовим захистом не звертався.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги на зазначене, не встановив суб`єктний склад осіб, яких стосується спір, не визначив характер спірних правовідносин учасників справи, неправильно застосував норми матеріального права у зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Нікопольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 22 березня 2017 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області, третя особа ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко