ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/116/19 Справа № 199/8158/14 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2014 року ПАТ «Марфін Банк» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ «Марфін Банк» посилалися на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №00199/RD від 21 березня 2008 року про надання кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії відповідач отримала кредит у розмірі 111 199 доларів США на термін до 20 березня 2023 року, зі сплатою за користування кредитом 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом. З метою забезпечення своєчасного та повного виконання умов кредитного договору з позичальником було укладено договір іпотеки № 00196 rd від 21 серпня 2008 року, де у п. 20 зазначено, що у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 18.1, 18.5, 18.6, 18.8, 18.9, 18.10 цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 25 % від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.11 цього договору (1 159 335 грн. 96 коп.). У порушення умов договору відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Станом на 22 вересня 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 56 263,80 доларів США (кредитні кошти в розмірі 54 000 доларів США та процентів за користування кредитом в розмірі 2 263,80 доларів США) та 314 913 грн. 92 коп. (пеня за несплату кредиту в розмірі 11 198 грн. 75 коп., пеня за несплату процентів в розмірі 10 946 грн. 90 коп., штраф за прострочення сплати кредиту в розмірі 2 023 грн. 46 коп., штраф за прострочення сплати процентів в розмірі 910 грн. 83 коп., штраф відповідно до п.20 договору іпотеки в розмірі 289 833 грн. 99 коп.). На підставі викладеного, ПАТ «Марфін Банк» просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 56 263,80 доларів США та 314913 грн. 92 коп.

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту.

.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про залишення без розгляду зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 .

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним кредитного договору залишено без розгляду.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2015 року частково задоволено ПАТ «Марфін Банк». Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором №001199/RD від 21 березня 2008 року станом на 22 вересня 2014 року, що складається з: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 54 000 доларів США, заборгованості по процентам в розмірі 2 263,80 доларів США., пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 11 198 грн. 75 коп., пені за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 10 946 грн. 90 коп., штрафу за прострочення повернення кредиту в розмірі 2 023 грн. 46 коп., штрафу за прострочення сплати процентів в розмірі 910 грн. 83 коп.; а також судові витрати по справі, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду від 21 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Марфін Банк», посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, 21 березня 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №00199/RD, відповідно до умов якого позичальник отримала кредиту у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 111199 доларів США на термін до 20 березня 2023 року, зі сплатою за користування кредитом 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом (т.1 а.с.10,11).

Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредиту у сумі 90000 доларів США видавався на споживчі цілі, у сумі 13 774,00 доларів США на сплату страхових платежів від нещасних випадків, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 кредитного договору та 7 425,00 доларів США на сплату страхових платежів від нещасних випадків зі сплатою за користування кредитом 11,9 % річних за фактичний період користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позичальник зобов`язується на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в цьому договорі повернути банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, передбачені договором, а також здійснювати погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку.

Відповідно до п.4.1 кредитного договору при порушенні позичальником протягом терміну дії договору будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п.1.1.2, 2.2.7.1 кредитного договору, банк нараховує, а позичальник зобов`язується сплатити банку за кожен прострочений платіж за зобов`язанням пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не менше ніж прострочений платіж за кожним окремим зобов`язанням.

Згідно з п.4.2 кредитного договору за кожен випадок порушення позичальником на строк більш ніж 60 днів зобов`язань по повернення відсотків та комісії банк маж право нарахувати , а позичальник зобов`язується сплатити банку штраф у розмірі 10% від суми простроченого платежу.

У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки № 00196 rd від 21 серпня 2008 року (т. 1 а.с.19-21).

Відповідно до п. 20 договору іпотеки, де зазначено, що у випадку порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 18.1, 18.5, 18.6, 18.8, 18.9, 18.10 цього договору, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 25 % від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п.11 цього договору (1 159 335 грн. 96 коп.).

Позичальник ОСОБА_1 допустила неналежне виконання зобов`язань за кредитним договором, у зв`язку з чим виникла заборгованість перед ПАТ «Марфін Банк».

З наданого ПАТ «Марфін Банк» розрахунку вбачається, що станом на 22 вересня 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором перед банком складає 56 263,80 доларів США (кредитні кошти в розмірі 54 000 доларів США та процентів за користування кредитом в розмірі 2 263,80 доларів США) та 314 913 грн. 92 коп. (пеня за несплату кредиту в розмірі 11 198 грн. 75 коп., пеня за несплату процентів в розмірі 10 946 грн. 90 коп., штраф за прострочення сплати кредиту в розмірі 2 023 грн. 46 коп., штраф за прострочення сплати процентів в розмірі 910 грн. 83 коп., штраф відповідно до п.20 договору іпотеки в розмірі 289 833 грн. 99 коп.) (т.1 а.с.82,83).

18 серпня 2014 року між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування майна (т.1 а.с.141-148).

З матеріалів справи вбачається ОСОБА_1 звернулася до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки та рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (т.1 а.с. 203-205).

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 липня 2018 року рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 11 травня 2016 року в частині обгрунтування підстав відмови ОСОБА_1 в її позовних вимогах до ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки змінено (т.1 а.с.239).

Таким чином, ОСОБА_1 було відмовлено у задоволенні її позовних вимог до ПАТ «Марфін Банк» про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки, рішення суду набрало законної сили.

Отже, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення із позичальника ОСОБА_1 на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованості за вищевказаним кредитним договором, що утворилася станом на 22 вересня 2014 року та складається із: заборгованість за тілом кредиту - 54000 доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 2263,80 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 11198,75 грн.; пеня за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 10946,90 грн., штраф за прострочення повернення кредиту - 2023,46 грн., штраф за прострочення сплати процентів - 910,83 грн.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 кредитний договір не укладала є необгрунтованими та не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру заборгованості є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, неповне з"ясування обставин, що мають значення для справи є необґрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, незгоди з рішенням суду.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 травня 2015 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді