Житомирський апеляційний суд
Справа №274/7206/18 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В.
Категорія 26 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №274/7206/18 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання іпотеки припиненою,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 10 червня 2019 року суддею Корбутом В.В. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № ZRSWA0000K0062, укладеним 03.10.2006 між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 , які перейшли після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування до нього ( ОСОБА_1 ); визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки № ZRSWA0000K0062, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 , предметом якої є квартира АДРЕСА_1 , зобов`язання по якому перейшли після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку спадкування до нього ( ОСОБА_1 ).

Обґрунтовував позов тим, що 03 жовтня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 , укладено кредитний договір №ZRSWA0000K0062, за яким останньому надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії у розмірі 95400грн, зі сплатою процентів в розмірі 13,4 % річних за користування кредитними коштами та на умовах повернення у строк до 02 жовтня 2010 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за цим договором 03 жовтня 2006 року між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після її смерті прийняв боржник за кредитним договором ОСОБА_3 , який спадкових прав не оформляв.

На виконанні ВДВС Бердичівського МРУЮ перебував виконавчий напис нотаріуса, виданий 11 квітня 2008 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 91725,97 гри.

Дане виконавче провадження закінчене згідно постанови ВДВС Бердичівського МРУЮ від 15 грудня 2013 року у зв`язку зі смертю боржника.

Отже, вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк», як сторона виконавчого провадження, мало дізнатися про смерть боржника, і відповідно пред`явити свої вимоги до його спадкоємців в шестимісячний строк.

Після цього, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер боржник за кредитним договором ОСОБА_3

Він ( ОСОБА_1 ), будучи єдиним спадкоємцем найближчої до померлого черги, після смерті свого брата подав заяву приватному нотаріусу Бердичівського міського нотаріального округу Литвину О.С. про прийняття спадщини.

У зв`язку із цим вважає, що має право на оформлення спадкового майна своєї матері, ОСОБА_4 , спадщину за якою попередньо прийняв, але не оформив померлий ОСОБА_3

Зазначив, що згідно ч.3 ст. 1281 ЦК України АТ КБ «Приватбанк», який не знав та не міг знати про відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_3 , пропустив строк пред`явлення вимоги до спадкоємців, оскільки пройшло більше року з дня настання строку вимоги за кредитом - з 02 жовтня 2010 року (дати закінчення кредитного договору), а тому в силу приписів частини четвертої статті 1281 ЦК України, банк позбавлений права вимоги до спадкоємців, так як відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2019 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Зазначив, що суд при вирішенні справи не врахував положення ч.ч. 3 та 4 ст.1281 ЦК України, п.1 ч. 1 ст. 593 ЦК України та висновки, викладені Верховним Судом у постанові від 11.10.2018 у справі № 136/1336/16-ц та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.04.2019 у справі № 522/407/15-ц.

Правом на подання відзиву на апеляційну скаргу акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк», не скористалось.

В суді апеляційної інстанції представник позивача апеляційну скаргу підтримав, представник відповідача - не визнав, посилаючись на її безпідставність та правильність висновків суду першої інстанції.

Заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 1281 Цивільного кодексу України (у редакції, яка була чинною до 04.02.2019) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого було ПАТ КБ «ПриватБанк» та на даний час є Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк), укладено кредитний договір № ZRSWA0000K0062 від 03.10.2006, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 95400 грн, а також кошти у розмірі 4089,6 грн на сплату страхових внесків зі сплатою процентів в розмірі 13,4 % річних за користування кредитними коштами та на умовах повернення у строк до 02 жовтня 2010 року.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між ОСОБА_4 та ЗАТ КБ "ПриватБанк» укладено договір іпотеки № ZRSWA0000K0062 від 03.10.2006, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а. с. 12 - 13).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 15). Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_3 , що підтверджується його заявою від 10.05.2011 (а. с. 60).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.10.2018 (а. с. 19).

Крім того, як вбачається із матеріалів справи на виконанні ВДВС Бердичівського МРУЮ перебував виконавчий напис нотаріуса, виданий 11 квітня 2008 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 91725,97грн. Дане виконавче провадження закінчене згідно постанови ВДВС Бердичівського МРУЮ від 15 грудня 2013 року у зв`язку із смертю боржника.

ОСОБА_1 є спадкоємцем померлого брата ОСОБА_3 , про що свідчить його заява про прийняття спадщини (а.с. 41).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що у зв`язку зі смертю іпотекодавця - ОСОБА_4 , за договором іпотеки № ZRSWA0000K0062 від 03.10.2006, та смертю її спадкоємця, який прийняв спадщину - ОСОБА_3 , Банк не повинен був у передбачені статтею 1281 Цивільного кодексу України строки пред`являти вимоги до спадкоємців ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з метою продовження (збереження) іпотеки, відповідно, непред`явлення ним таких вимог (непред`явлення було визнано представником Банку під час розгляду справи) не є підставою для припинення цієї іпотеки, іпотека зберігалась та продовжує зберігатись (є дійсною) на підставі статті 23 Закону України "Про іпотеку".

Крім того, суд зазначив, що шестимісячний строк, встановлений частиною другою статті 1281 ЦК України, протягом якого Банку як кредитору ОСОБА_3 належало пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, зокрема, до ОСОБА_1 , як на момент подання ОСОБА_1 позову, так і на момент ухвалення рішення у справі, не сплив. Тому, суд вважав, що відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин щодо визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором № ZRSWA0000K0062 від 03.10.2006, які перейшли після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до його спадкоємця - ОСОБА_1 , частини четвертої статті 1281 Цивільного кодексу України, а відтак - і для висновку про те, що Банк позбавлений права вимоги за цим договором до ОСОБА_1 .

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів:

У разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця;

Спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця;

Спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки;

Спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього;

Кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги;

Наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги.

Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою.

Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи строк дії кредитного договору закінчився 02.10.2010. Виконавче провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса, виданого 11.04.2008 щодо звернення стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за цим кредитним договором в сумі 91725,97 грн закінчене згідно постанови ВДВС Бердичівського МРУЮ від 15.12.2013 у зв`язку зі смертю боржника.

Тобто, ПАТ КБ «ПриватБанк», як сторона виконавчого провадження, з 15.12.2013 міг дізнатися про відкриття спадщини та пред`явити вимоги протягом шести місяців до спадкоємця ОСОБА_4 - ОСОБА_3 . Проте, кредитор вказані строки звернення з вимогою до ОСОБА_3 пропустив, наслідком чого є позбавлення кредитора права вимоги до останнього і до його спадкоємця ОСОБА_1 .

Отже в силу приписів ч. 3 та ч. 4 ст. 1281 ЦК України (в редакції на час спірних правовідносин) Банк позбавлений права вимоги до ОСОБА_1 , оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

За таких обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням судом апеляційної інстанції нового судового рішення про задоволення позову, визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором №ZRSWA0000K0062, укладеним 03.10.2006 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 та визнання припиненою іпотеку за договором іпотеки №ZRSWA0000K0062, укладеним 03.10.2006 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 .

З Банка на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню понесені ним судові витрати в сумі 2819,2 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2019 року скасувати, ухваливши нове - про задоволення позову.

Визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №ZRSWA0000K0062, укладеним 03.10.2006 між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_3 .

Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки №ZRSWA0000K0062, укладеним 03.10.2006 між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступник - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк») та ОСОБА_4 .

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 2819,2 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 18 листопада 2019 року.