ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6994/19 Справа № 199/8911/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря - Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2019 року

у цивільній справі за позовом Громадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 до керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Литвиненка Олександра Сергійовича, Державної казначейської служби України, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю посадової особи органу прокуратури,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2019 року позовГромадської організації «Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація» в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 до керівника Дніпропетровської місцевої прокуратури № 1 Литвиненка Олександра Сергійовича, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої бездіяльністю посадової особи органу прокуратури, третя особа - Прокуратура Дніпропетровської області, залишено без розгляду.

Не погодившись з такою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просив ухвалу суду скасувати, направити справу для розгляду до суду першої інстанції та постановити окрему ухвалу відносно судді ОСОБА_2

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що він не був повідомлений про розгляд справи, підстави для залишення позову без розгляду за умов, визначених ст. 257 ЦПК України, відсутні. Також зазначає, що норми національного законодавства суперечать один одному, про що також вказує ЄСПЛ в своїх рішеннях.

Прокуратура Дніпропетровської області подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу районного суду без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В грудні 2017 року ГО «Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація» звернулась з вищезазначеним позовом в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_1 .

Відповідно до п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ГО «Дніпропетровська незалежна Правозахисна громадська організація» не має повноважень на ведення справи в інтересах ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що він не був повідомлений належним чином про розгляд справи, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні докази направлення представнику позивача повістки про виклик в судове засідання на 23.04.2019 року: повістка була доставлена у точку видачі відправлення 15.04.2019 року, тобто судом першої інстанції виконано процесуальний обов`язок завчасного повідомлення сторони про розгляд справи. Однак ОСОБА_1 належним чином не скористався своїми процесуальними правами та особисто отримав повістку про виклик тільки 13.05.2019 року (а.с.114). Справа знаходилась в провадженні суду першої інстанції з 18.12.2017 року, неодноразово призначалась до судового розгляду. Як наголошує Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням по справі, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Посилання апеляційної скарги на відсутність підстав, визначених ст.257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду та необґрунтованість висновків суду щодо прав Громадської організації, підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

ГО «ДНПГО» у цій справі діє в інтересах ОСОБА_1 Однак, Громадська організація «ДНПГО» не є особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи (стаття 56 ЦПК України), як і не є стороною у цивільному процесі (стаття 48 ЦПК України). Щодо можливості сторони брати участь у судовому процесі через представника, то виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена (частини четверта та п`ята статті 1312 Конституції України).

Згідно з частинами першою та другою статті 60 ЦПК України можливість бути представником у суді мають адвокат або законний представник (стаття 59 ЦПК України); під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього кодексу.

Отже, з метою забезпечення інтересів правосуддя, виконання завдання цивільного судочинства ЦПК України не передбачає права громадської організації без статусу юридичної особи бути представником у суді, оскільки таке право належить лише адвокатові, законному представникові, а у спорах, що виникають з трудових відносин, та у малозначних спорах - фізичній особі, яка досягла вісімнадцяти років і має цивільну процесуальну дієздатність.

Аналогічні висновки викладені в Постанові Великої палати Верховного Суду від 13.03.2019 року у справі №199/1478/17.

Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Посилання апеляційної скарги на висновки ЄСПЛ щодо суперечливості положень національного законодавства, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки рішення ЄСПЛ, які цитує апелянт, не стосуються правомочності Громадських організацій на представництво в судах інтересів інших осіб.

Таким чином, порушень норм процесуального права, які б могли призвести до скасування судового рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено, тому оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Враховуючи вищевикладене, вимоги апеляційної скарги про постановлення окремої ухвали відносно судді ОСОБА_2 задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова