ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/1329/18
Провадження № 22-ц/4820/1690/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Ярмолюка О.І. (суддя-доповідач), Купельського А.В., Янчук Т.О.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.,

з участю представниці позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» про визнання договору оренди землі недійсним за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 8 липня 2019 року,

встановив:

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія Агро Чемерівці» (далі - ТОВ «Мрія Агро Чемерівці») про визнання договору оренди землі недійсним.

ОСОБА_2 зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16 грудня 2013 року вона є власником земельної ділянки площею 2,2526 га (кадастровий номер :04:002:0015), розташованої за межами населених пунктів Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Нещодавно позивачка довідалася про те, що 10 жовтня 2014 року між нею і ТОВ «Мрія Агро Чемерівці» укладено договір оренди землі, за яким відповідач отримав у користування вказану земельну строком на 10 років, а 2 квітня 2015 року була здійснена державна реєстрація його права оренди. Позивачка не укладала з ТОВ «Мрія Агро Чемерівці» договору оренди землі та не підписувала його, тому оспорюваний правочин вчинений поза її волею та є недійсним в силу ст.ст.203, 215 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_2 просила суд визнати договір оренди землі, укладений 10 жовтня 2014 року між нею та ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», недійсним.

Процесуальні дії суду першої інстанції

У зв`язку зі зміною найменування відповідача суд визнав, що позов заявлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» (далі - ТОВ «Агро Чемерівці»).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 8 липня 2019 року позов задоволено. Визнано договір оренди землі від 10 жовтня 2014 року, укладений між ОСОБА_2 і ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», зареєстрований Реєстраційною службою Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області 2 квітня 2015 року за №9272996, недійсним. Вирішено питання про розподіл судових витрат між сторонами.

Суд виходив з того, що ОСОБА_2 не підписувала договір оренди землі, внаслідок чого оспорюваний правочин вчинений всупереч її волі та є недійсним. Оскільки ОСОБА_2 довідалася про існування договору оренди землі лише у 2018 році, то позовна давність у спірних правовідносинах не сплила.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ТОВ «Агро Чемерівці»просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що договір оренди землі відповідає вимогам закону та внутрішній волі сторін, а ОСОБА_2 і ТОВ «Агро Чемерівці» фактично виконували зобов`язання за цим договором і схвалили оспорюваний правочин, у зв`язку з чим підстави для визнання договору недійсним відсутні. Крім того, суд безпідставно відхилив заяву відповідача про застосування позовної давності, оскільки в матеріалах справи містяться докази обізнаності ОСОБА_2 щодо укладення договору оренди землі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, вказуючи на його законність та обґрунтованість.

2.Мотивувальна частина

Позиція суду апеляційної інстанції

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши учасника судового процесу та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена.

Встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини

ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 2,2526 га (кадастровий номер :04:002:0015), розташованої за межами населених пунктів Вишнівчицької сільської ради Чемеровецького району Хмельницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 жовтня 2014 року між ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», яке в подальшому змінило свою назву на ТОВ «Агро Чемерівці», та ОСОБА_2 укладено договір оренди землі, за умовами якого остання передала відповідачеві вказану земельну ділянку у строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. 2 квітня 2015 року Реєстраційна служба Городоцького районного управління юстиції Хмельницької області зареєструвала право оренди ТОВ «Агро Чемерівці» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №9272996.

Згідно висновку експерта від 25 березня 2019 року №1.1-0032:19 (а.с. 125-128) підпис в договорі оренди землі від 10 жовтня 2014 року, укладеному між ОСОБА_2 і ТОВ «Мрія Агро Чемерівці», в розділі «Реквізити сторін в колонці Орендодавець», виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою.

Застосовані норми права

Відповідно до ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі» (далі - Закон №161-ХІV) визначається порядок укладення договору оренди землі.

Із положень ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 Закону №161-ХІV слідує, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ч. 1 ст. 204 ЦК України).

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як передбачено ч.ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Зібрані докази достовірно вказують на те, що ОСОБА_2 не укладала договір оренди землі від 10 жовтня 2014 року та не підписувала його.

Суд першої інстанції, встановивши, що підпис від імені ОСОБА_2 у договорі оренди землі виконаний не ОСОБА_2 , а іншою особою, правомірно виходив з того, що оспорюваний правочин вчинений всупереч волі останньої та є недійсним.

Платіжні відомості про виплату протягом 2015-2018 років ТОВ «Агро Чемерівці» позивачці орендної плати за користування земельною ділянкоюне містять даних про наявність укладеного між сторонами договору оренди землі та не є беззаперечним доказом укладення ними цього договору на умовах, визначених у договорі від 10 жовтня 2014 року, який ОСОБА_2 не підписувала.

Вказані письмові докази не підтверджують і ту обставину, що ОСОБА_2 у подальшому схвалила оспорюваний правочин.

Доводи ТОВ «Агро Чемерівці» про те, що договір оренди землі відповідає вимогам закону та внутрішній волі сторін суперечать фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Посилання ТОВ «Агро Чемерівці» на правову позицію, висловлену Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2019 року (справа №390/34/17), щодо недобросовісності дій орендодавця при оспоренні належно вчиненого правочину та заборони суперечливої поведінки останнього є безпідставними, оскільки в цій справі та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини.

Так, у названій справі Верховний Суд дійшов висновку про те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Очевидно, що дії позивача, який уклав 24 грудня 2013 року додаткову угоду до договору оренди землі від 19 листопада 2007 року №61, а згодом пред`являє позов про визнання договору оренди землі від 19 листопада 2007 року №61 неукладеним, суперечить його попередній поведінці (укладенню додаткової угоди та отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісним. Договір оренди землі від 19 листопада 2007 року №61 є укладеним після досягнення сторонами усіх істотних умов, а це відбулося 19 листопада 2007 року за життя орендодавця і за його підписом і підстав вважати спірний договір неукладним немає.

При цьому Верховний Суд погодився з обставинами, встановленими нижчестоящими судами, зокрема про те, що при укладенні договору оренди землі та додаткової угоди до нього сторони дотрималися письмової форми правочину та підписали його.

Натомість, у справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлено, що ОСОБА_2 не підписувала договір оренди землі від 10 жовтня 2014 року та не укладала його на умовах, які зазначені в оспорюваному правочині.

Щодо доводів апеляційної скарги про сплив позовної давності

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Аналіз указаних норм свідчить про те, що початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи права на позов.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 довідалася про існування договору оренди землі від 10 жовтня 2014 року після витребування 5 листопада 2018 року відомостей з Державного реєстру речових прав на майно (а.с. 10).

Саме з цього часу у ОСОБА_2 виникло право на позов, із яким остання звернулася до суду 13 листопада 2018 року, тому суд першої інстанції правильно виходив з того, що позовна давність у спірних правовідносинах не сплила.

Доводи апеляційної скарги не спростовують указаного висновку суду.

3.Висновки суду апеляційної інстанції та межі розгляду справи

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Чемерівці» залишити без задоволення, а рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 8 липня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 1 листопада 2019 року.

Судді: /підпис/ О.І. Ярмолюк

/підпис/ А.В. Купельський

/підпис/ Т.О. Янчук

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Горобець Н.О.

Доповідач - Ярмолюк О.І. Категорія 23