Справа № 199/1686/19
(2/199/2021/19)
РІШЕННЯ

Іменем України

30.07.2019

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Спаї В.В.,

секретар - Перетятько А.В.,

за відчутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Оксана Василівна про встановлення факту реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 04.04.1964 її батьки ОСОБА_2 , 1940 р.н., та ОСОБА_3 , 1943 р.н., уклали шлюб у відділі РАГС м. Андіжан республіки Узбекистан, але свідоцтво про укладення шлюбу станом на 2017 рік не збереглося.

16.10.1967 від шлюбу ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_4 в м. Андіжан республіки Узбекистан народилася донька ОСОБА_5 (позивач), яка внаслідок укладення шлюбу 31.07.1993 з ОСОБА_6 змінила прізвище на « ОСОБА_7 ».

12.04.1978 на підставі рішення народного суду Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 12.04.1978 року (справа № 2-668) було визнано право особистої власності на домоволодіння АДРЕСА_1 згідно укладання домашньої угоди купівлі-продажу.

16.09.1994 рішенням виконавчого комітету народних депутатів Амур-Нижньодніпровської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 478/2 було узаконено за ОСОБА_4 літню кухню Б та сарай В по АДРЕСА_1 (після перейменування АДРЕСА_1 ), а також закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 0,10 га.

Позивачем зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла та на момент її смерті разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 проживав її чоловік ОСОБА_2 . За життя ОСОБА_2 , який постій проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, хоча і вступив у спадщину, яка відкрилася після смерті його дружини ОСОБА_4 , але не оформив право власності на себе у встановлено законом порядку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, склавши перед цим 04.11.2016 заповіт, яким заповів ОСОБА_8 (позивачу) усе належне йому майно.

Як зазначається позивачем при зверненні до суду, на момент смерті ОСОБА_2 разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , проживала його донька ОСОБА_1 (позивач) та у зв`язку з прийняттям спадщини і з метою оформлення права власності на успадковане домоволодіння АДРЕСА_1 , позивач звернулася до Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори з питанням оформлення права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_2 .

Однак, постановою державного нотаріусу Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. від 30.01.2018 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом; згідно з постановою державного нотаріуса не доведено, що спадкове майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; відсутній правовстановлюючий документа на Ѕ частину домоволодіння на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 ; не надано документ, який підтверджує ступінь споріднення між померлою ОСОБА_4 та померлим ОСОБА_2 .

На переконання позивача, її права підлягають захисту в судовому порядку, оскільки постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з чим й має звернення ОСОБА_1 до суду із даним позовом із заявленими позовними вимогами про встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , а також про визнання права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Учасники справи не скористалися правом брати участь у судовому засіданні; від представника позивача надійшла заява про розгляду справи у його відсутність.

Процесуальні дії у справі наступні:

-ухвалою суду від 22.05.2019 за клопотання учасника справи витребувано з Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори (49000, м. Дніпро, вул. Радистів, 8) спадкову справу (в завіреній копії) після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкову справу (в завіреній копії) після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як встановлено судом на підставі відповідного свідоцтва про народження та свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 78, 79), позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Андіжан Республіки Узбекистан, батьками позивача є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , факт реєстрації шлюбу між якими 04.04.1964 підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_4 (а.с. 80, 80 звор.) з відміткою про реєстрацію з ОСОБА_2 , 1947 р.н., та штампом у паспорті ОСОБА_2 (а.с.81, 81 звор.) з відміткою про реєстрацію з ОСОБА_10 , 1943 р.н., а також довідкою про укладення шлюбу, виданою завідуючою відділом ЗАГС міста Андіжіна І. ОСОБА_11 (а.с.76), відповідно до якої у відділі ЗАГС міста Андіжана Андіжанської області Республіки Узбекистан 04 квітня 1964 року зареєстрований запис акту про укладення шлюбу за №238 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце народження: місто ОСОБА_12 , по національності росіянин і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце народження: місто ОСОБА_12 , по національності українка. Після укладення шлюбу привласнені прізвища: чоловіку ОСОБА_13 , дружині ОСОБА_14 .

Рішенням народного суду Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська від 12.04.1978 (справа №2-668 1978 р.) визнано домашню угоду від 10.05.1977, за якою ОСОБА_4 придбала у громадянки ОСОБА_15 за 2300 руб. Домоволодіння по АДРЕСА_1 дійсною та визнано за ОСОБА_4 право особистої власності на вказане домоволодіння (а.с.64, 123 звор.). Право власності в цілому зареєстровано 25.04.1978 в КП «ДМБТІ» ДОР за записано в реєстрову книгу № 164 за реєстровим № 9 за ОСОБА_4 (а.с.64 звор., 123).

Рішенням виконавчого комітету народних депутатів Амур-Нижньодніпровської Ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 478/2 від 16.09.1994 було узаконено за ОСОБА_4 літню кухню Б та сарай В по АДРЕСА_1 після перейменування АДРЕСА_1 ) та закріплено в постійне користування земельну ділянку площею 0,10 га (9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.12) та після її смерті відкрилася спадщини на вищевказане домоволодіння.

Заповіту померла ОСОБА_4 не залишала.

Спадкоємцями за законом першої черги померлої ОСОБА_4 були чоловік ОСОБА_2 та донька ОСОБА_1 (позивач), місце проживання яких на день смерті ОСОБА_4 , відповідно до даних паспортів було зареєстровано разом з нею у домоволодінні АДРЕСА_1 (а.с. 81,82).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.15).

За життя ОСОБА_2 склав заповіт від 04.11.2016, посвідчений державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. за реєстровим № 5-590 (а.с.13), яким усе належне йому майно де б воно не було та з чого воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, і на що він за законом матиме право заповів ОСОБА_1 (позивачу).

Інших спадкоємців ані за заповітом, ані за законом немає (спадкова справа №543/2017 до майна померлого ОСОБА_2 ).

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко О.В. від 30.01.2018 було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину домоволодіння, як майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 , чоловіком якої був (документами не доведено) ОСОБА_2 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.130, 130 звор.).

Згідно з постановою державного нотаріуса Перервою О.С. не доведено, що спадкове майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ; відсутній правовстановлюючий документа на Ѕ частину домоволодіння на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 ; не надано документ, який підтверджує ступінь споріднення між померлою ОСОБА_4 та померлим ОСОБА_2 .

Спірні правовідносини виникли із права позивача, як спадкоємця за заповітом, на спадщину після смерті батька.

Дослідив докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

До виниклих правовідносин суд застосовує Кодекс про шлюб та сім`ю України в редакції 1969 року та Цивільний кодекс України в редакції 2004 року.

Як встановлено судом під час розгляду справи, спадкове майно було придбане батьками позивача під час перебування у зареєстрованому шлюбі.

За ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною

сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння,

користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку (ч.2 ст.22 КпШС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як встановлено судом зі спадкової справи № 972/2016, заведеної 04.11.2016 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач та її батько ОСОБА_2 зверталися до Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 , та є такими, що прийняли спадщину (а.с.131, 132).

Постанов про відмову у вчиненні нотаріальної дії спадкова справа не містить.

Час відкриття спадщини визначається ч. 2 ст. 1220 ЦК України як день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Тобто, частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 статті 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї.

За ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відтак, для суду наявні підстави дійти висновку, що позивач та її батько прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, втім, ОСОБА_2 не встиг за життя отримати свідоцтво про право на спадщину, проте, ж позивач не позбавлена права отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на свою частку спадкового майна після його смерті (аналізуючи вищевказані норми матеріального права така частка позивача складає ј частину спадкового майна, а у ОСОБА_2 ѕ частини: Ѕ частина частка в спільній сумісні власності подружжя та ј частина в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , як спадкоємця за законом першої черги).

Якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія) (ч. 1 ст. 1276 ЦК України).

Суд не погоджується із доводами позивача щодо необхідності визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , оскільки на момент смерті він мав право на ѕ частини спадкового майна, а щодо ј частини спадщини після смерті матері, не вбачається порушення прав позивача та, як наслідок, необхідність їх судового захисту судом не встановлено, оскільки остання зверталася у передбаченому законом порядку до компетентних органів (в даному випадку Четверта дніпровська державна нотаріальна контора) для оформлення своїх спадкових прав на вказану частку у спадковому майні та не позбавлена можливості такого звернення в подальшому для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Таким чином, вбачаються підстави для часткового задоволення позову в обраний позивачем спосіб (ст. 16 ЦК), а саме в частині встановлення факту реєстрації шлюбу батьків позивача та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на ѕ частини спадкового майна.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 141, п. 2 ч. 1 ст. 258, ч. 1, ч. 6, ч. 8 ст. 259, ст.ст. 263, 264, 265, 268, ч. 2 ст. 272, ст. 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради, де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Циганко Оксана Василівна про встановлення факту реєстрації шлюбу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Встановити факт реєстрації шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 на 3/4 частини домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (сто АДРЕСА_2 ), яке складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 31,5 кв.м. (сіні 1-1 площею 2.6 кв.м.; кладовка1-2 площею 2.7 кв.м.; коридор 1-3 площею 5.0 кв.м.; кухня 1-4 площею 10 кв.м.; житлової кімнати 1-5 площею 11.2 кв.м.,); літньої кухні Б; сараю В; душу Г; сараю Д; погребу Ж; уборної З; криниці - К; огородження №1-2.

В решті вимоги позову відмовити.

Дата складення повного судового рішення 09 серпня 2019 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська або безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В.Спаї