Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 750/2951/16-ц

провадження № 61-19372св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна»,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2016 року у складі судді Литвиненко І. В., та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області

від 01 лютого 2017 року у складі колегії суддів: Харечко Л. К., Онищенко О. І., Вінгаль В. М.

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), у розмірі 18 259, 61 грн, витрат на проведення експертного дослідження обставин та механізму ДТП - 1 806, 56 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що оскільки на його думку відповідач ОСОБА_2 є винним у ДТП, що сталась 18 серпня 2014 року, тому він у відповідності до статті 1188 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати шкоду, завдану позивачу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня

2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування майнової шкоди 18 259, 61 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушив Правила дорожнього руху (далі - ПДР), що підтверджено висновком експерта № 268 від 08 липня 2016 року, і завдав майнової шкоди позивачу, яка підлягає до відшкодування.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 01 лютого

2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 012 грн судових витрат, понесених під час апеляційного розгляду справи.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Доказів, які б свідчили про неправомірність дій позивача,

відповідачем ОСОБА_2 не надано, як не доведено і правомірності власних дій.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводи

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 01 лютого 2017 року, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що позивачем в обґрунтування своїх вимог не надано належних доказів. Судами не враховано матеріали справи № 750/8708/14 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Заявник наполягає на відсутності своєї вини у спричиненні ДТП.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Пунктом 4 Перехідних положень ЦПК України передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку

за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

04 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 750/2951/16-ц передано судді-доповідачу.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 серпня 2014 року на території автокооперативу № 44 по вулиці Кленова у місті Чернігові сталася ДТП за участю автомобіля «Форд Мондео», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2

Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня

2014 року у справі № 750/8708/14 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн (а.с. 7-8).

Постановою Апеляційного суду Чернігівської області від 19 листопада

2014 року скасовано постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 жовтня 2014 року, провадження в справі закрито на підставі

пункту 7 статті 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП. У постанові зазначено, що судом першої інстанції не повно з`ясовано фактичні обставини правопорушення, а тому відсутні підстави для встановлення вини водія ОСОБА_1 та висновку про порушення останнім пункту 10.11 Правил дорожнього руху (а.с. 9-10).

На підставі висновку судової автотехнічної експертизи № 4233/16-24 від 27 грудня 2016 року, призначеної ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 10 листопада 2016 року за клопотанням представника відповідача, встановлено, що в дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля «ВАЗ» ОСОБА_2 для створення безпечних умов руху повинен був діяти у відповідності до вимог пунктів 1.2, 10.5, 11.3 ПДР. В дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля «Форд» ОСОБА_1 повинен був діяти у відповідності з вимогами пункту 10.5 ПДР, а з моменту виникнення небезпеки для руху повинен був застосувати екстрене гальмування, тобто діяти у відповідності до вимог пункту 12.3 ПДР. За послідовності розвитку подій на місці ДТП згідно свідчень ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , дії водія автомобіля «ВАЗ»

з технічної точки зору не відповідали вимогам пунктам 1.2, 10.5, 11.3 ПДР.

В цьому випадку застосовувати вимоги пунктів 10.11 ПДР для регламентації дій учасників даної події немає підстав, оскільки при проїзді даної

ділянки дороги траєкторії транспортних засобів не перетинаються

(за умови виконання ОСОБА_2 вимог пунктів 10.5, 11.3 ПДР,

а ОСОБА_1 вимог пункту 10.5 ПДР).

Також, під час проведення експертного дослідження експерт дійшов висновку, що на момент кінцевої зупинки автомобіль «ВАЗ» майже повністю знаходився на стороні проїзної частини зустрічного напрямку руху. Крім того, оскільки, при проїзді перехрещення міжбоксових проїздів траєкторії автомобілів не перетинаються, а автомобіль «ВАЗ» до місця зіткнення рухався по смузі зустрічного руху і взаємна видимість транспортних засобів обмежена спорудою гаража № 290А, реальна небезпечна дорожня обстановка для водія ОСОБА_1 наступала з моменту настання об`єктивної видимості для водіїв обох автомобілів.

Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Форд» визначена згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи від 22 грудня 2016 року у сумі 43 067 грн 16 коп.

Звітом від 09 грудня 2014 року визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд» у розмірі 18 259, 61 грн (з урахування коефіцієнту фізичного зносу).

У виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено, оскільки заява про виплату страхового відшкодування подання більш ніж через рік з моменту настання страхового випадку.

Позиція Верховного Суду

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, встановивши на підставі належним чином оцінених доказів, що до моменту зіткнення автомобіль «ВАЗ» рухався по смузі зустрічного руху, а для водія автомобіля «Форд» ОСОБА_1 , який рухався по своїй смузі, небезпечна дорожня обстановка наступила з моменту настання об`єктивної видимості для водіїв обох автомобілів, дійшов обґрунтованого висновку, що дії водія автомобіля «ВАЗ» - ОСОБА_2 суперечили вимогам ПДР, що і мало наслідком спричинення ДТП та завдання майнової шкоди позивачу, розмір якої відповідачем не спростовано.

Доводи касаційної скарги та зміст оскарженого судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 01 лютого 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 вересня 2016 року та ухвали Апеляційного суду Чернігівської області від 01 лютого 2017 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников

С. Ф. Хопта

В. В. Шипович