Справа № 355/256/19
Провадження № 2/355/190/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2019 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді Коваленка К.В.

з участю секретаря Ющенко Л.А.

представника позивача Тинянко Л.Б.

представника відповідача ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Баришівка Київської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Торговий Дім «Березанська птахофабрика» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

15.02.2019 року за вх. №1356 ТОВ «Торговий Дім «Березанська птахофабрика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про стягнення заборгованості за договором позики № 030717-П від 03.07.2017 року 749 675 (сімсот сорок дев`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 55 копійок основного боргу, 51604 (п`ятдесят одна тисяча шістсот чотири) гривні 86 копійок індексу інфляції та 22 059 (двадцять дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень, 00 копійок - 3% річних, а всього 823 339 (вісімсот двадцять три тисячі триста тридцять дев`ять) гривень 41 копійок та повернення судового збору 12 350.10 грн.. Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем, належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним кредитним договором.

ІІ. Позиція сторін.

Представник позивача ТОВ «Торговий Дім «Березанська птахофабрика» Тинянко Л.Б. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Панченко Т.А. в судовому засіданні заявлений позов не визнала в повному обсязі за його недоведеністю, та просить в задоволенні позову відмовити.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається із змісту позовної заяви, 03.07.2017 року між позивачем ТОВ «Торговим Домом «Березанська птахофабрика» та відповідачем ОСОБА_3 був укладений Договір позики № 030717-П.

Відповідно до умов Договору, в період з 03.07.2017 р. по 06.07.2017 р. відповідач через касу підприємства отримав суму позики, що підтверджується видатковими касовими ордерами від 03.07.2017р. на суму - 449 391,70 грн., від 04.07.2017р. - на суму 283 712,60 грн., від 05.07.2017р. на суму -104 294,60 грн., від 06.07.2017р. на суму -10 707,00 грн.

Всього відповідачем відповідно до умов Договору було отримано від Позивача - 848105,85 (вісімсот сорок вісім тисяч сто п 'ять грн. 85 коп.). В подальшому відповідач частково погасив заборгованість та станом на 27.09.2018 року має непогашену заборгованість перед ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «БЕРЕЗАНСЬКА ПТАХОФАБРИКА» в сумі - 749 675 (сімсот сорок дев`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 55 копійок.

Як зазначено раніше представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Панченко Т.А. в судовому засіданні заявлений позов не визнала в повному обсязі, при цьому представник відповідача зазначила, що спірний договір відповідач не підписував. Жодного належного та допустимого доказу в підтвердження своїх доводів позивачем надано не було.

ІV. Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити ТОВ «Торговий Дім «Березанська птахофабрика» в задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_3 виходячи з наступних міркувань.

В підтвердження своїх вимог позивач посилається на Договір позики № 030717-П (а.с.9-10) вищезазначені видаткові касові ордери(а.с.11-14) та акт звірки за 03.07.2017 по 27.09.2018 р.(а.с.15). Крім того у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань відповідно до умов Договору, крім основної суми заборгованості просять стягнути на користь Позивача: інфляційні витрати - 51 604 (п`ятдесят одна тисяча шістсот чотири) гривні 86 копійок та 3% річних - 22 059 (двадцять дві тисячі п`ятдесят дев`ять) гривень, 00 копійок.

Оцінюючи докази надані позивачем суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Позивач не надав суду доказів які б підтвердили факт підписання відповідачем спірного договору. Також представник позивача, будучи ознайомлений з правами жодних клопотань про витребування доказів чи проведення відповідних експертиз не заявляла.

Стосовно доказів виплати коштів позивачем відповідачу, а саме видаткових касових ордерів від 03.07.2017р. на суму - 449 391,70 грн., від 04.07.2017р. - на суму 283 712,60 грн., від 05.07.2017р. на суму -104 294,60 грн., від 06.07.2017р. на суму -10 707,00 грн., суд погоджується з доводами представника відповідача про неналежність даних доказів, оскільки вони не відповідають формі та змісту для даного виду документів визначених Положенням про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 (втратило чинність на підставі Постанови Національного банку України від 29.12.2017 №148), що діяло на той час та суперечать Постанові Правління НБУ від 06.06.2013 №210 (втратила чинність на підставі Постанови НБУ від 29.12.2017 №148) «Про встановлення граничної суми розрахунків готівкою». Оскільки згідно з пунктом 1 Постанова Правління НБУ від 06.06.2013 №210 гранична сума розрахунків готівкою між фізичною особою і підприємством протягом одного дня становила 50 000 гривень.

За таких обставин суд не може прийняти дані докази.

Також не відповідає принципу належності та допустимості доказ яким позивач обґрунтовує погашення відповідачем частини боргу, а саме акт взаємозвірки за 03.07.2017 по 27.09.2018 р.(а.с.15), оскільки даний акт не підтверджений жодним фінансовим документом, не підписаний відповідачем, позивач не надав суду доказів направлення даного акту відповідачу, та сам акт був складений через декілька місяців після виїзду відповідача за кордон, який відповідно до відмітки в закордонному паспорті, виїхав за кордон 10.06.2018 року.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

При цьому, належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину в справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму.

Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок надання усіх наявних доказів до початку розгляду справи по суті покладається саме на осіб, які беруть участь у справі.

За вимог ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом письмових доказів переконують суд про відсутність обставин, за яких даний позов підлягав би до задоволення. Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 3, 12, 81, 141,229, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ТОВ «Торговий Дім «Березанська птахофабрика» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення виготовлено 02.08.2019 року.

Суддя Баришівського

районного суду К. В. Коваленко