Єдиний унікальний номер 725/4480/19
Номер провадження 2/725/639/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2019 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Томко І.Д.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

та представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у них з позивачкою народилась донька ОСОБА_5 , а 14.11.2007 року між ним та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, проте спільне сімейне життя у них не склалось та з осені 2018 року і по даний час вони припинили фактичні шлюбні стосунки, спільно не проживають та не ведуть спільного господарства.

Зазначав, що причиною розпаду сім`ї стали постійні суперечки, які виникали з приводу ведення побуту та питання виховання доньки, у зв`язку з чим на даний час між ними втрачено почуття любові та взаємоповаги, а вжиття заходи для примирення не дали позитивних результатів.

Таким чином, вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним та суперечить його інтересам, а тому звернувся до суду з даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_4 , зареєстрований 14.11.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №23539.

В рамках судового розгляду даного спору ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 18.09.2019 року визнано явку сторін в судові засідання по даній справі обов`язковою, а також ухвалою від 04.11.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про направлення справи Верховному суду для вирішення питання про зміну підсудності даного спору.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, при цьому позивач наголошував на відсутності підстав для надання строку на примирення, оскільки вони з відповідачкою тривалий час разом не проживають, між ними втрачено почуття любові та взаємопорозуміння, остання знаходить в Італії, а він періодично приїздить в Україну та немає бажання зберігати шлюб з ОСОБА_4 , оскільки це буде суперечити його інтересам.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, не зважаючи на те, що її явка була визнана судом обов`язковою, про причини своєї неявки суд не повідомила. В її інтересах діяв представник - ОСОБА_3 , який зазначав, що відповідач позовні вимоги не визнає, а тому вважав за доцільне надати сторонам строк на примирення тривалість 6 місяців або відкласти розгляд справи мінімум на 14 днів.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 14 листопада 2007 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2539 (а/с 4).

Також, з матеріалів справи вбачається, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Норчія, провінція Перуджа, Італія, народилась донька ОСОБА_6 (а/с 6).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Враховуючи обставини справи, той факт, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а примушування до шлюбу є неприпустимим, а також пояснення представника відповідача, що відповідач зверталась до суду іноземної держави з вимогами про розірвання шлюбу з позивачем з правом вимоги нарахування утримання на дружину, суд вважає, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її не можливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати та відсутні підстави для надання сторонам строку на примирення.

У відповідності до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Так, відповідач не змінювала своє прізвище після реєстрації шлюбу.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.24, 104, 105, 110, 112-115 СК України, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 14 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №2539 - розірвати.

Копію даного рішення, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду або в той самий строк через Першотравневий районний суд м. Чернівці відповідно до вимог п. 15.5 Розділу ХІІІ ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 08.11.2019 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна