РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2019 року

м. Рівне

Справа № 569/23247/18

Провадження № 22-ц/4815/975/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Гордійчук С. О.,

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2019 року у складі судді Панас О.В., ухвалене в м. Рівне об 10 год. 52 хв., повний текст якого складено 27 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа без самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2 , про визнання припиненим договору іпотеки № 185/Zфкіп від 15.08.2007 року. В обґрунтування позовних вимог вказувала, що 15.08.2007 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір № 185/ФК-07, згідно якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000, 00 грн. на строк до 14.08.2022 року зі сплатою відсотків відповідно до умов договору. На забезпечення виконання умов кредитного договору № 185/ФК-07 між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 15.08.2007 року було укладено іпотечний договір № 185/Zфкіп, згідно якого предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 30.06.2010 між ТзОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов`язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк», згідно чого ПАТ «Дельта банк» набуло права вимоги за кредитним договором № 185/ФК-07 від 15.08.2007 року та іпотечним договором № 185/Zфкіп від 15.08.2007 року. У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору 27 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Рівненського міського суду від 24.04.2014 року, яке набрало законної сили 01.07.2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено, стягнуто заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 404,14 грн., що складається з 48 666,04 грн. заборгованість за кредитом (тіло) та 11 738,10 грн. заборгованість по відсотках. На виконання даного рішення 13.05.2015 року видано виконавчий лист № 569/6913/13-ц та 04.12.2015 року ВДВС Кузнецовського МУЮ відкрито виконавче провадження № 49560412 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 404,14 грн., що складається з: 48 666,04 грн. - заборгованість за кредитом (тіло) та 11 738,10 грн. - заборгованість по відсотках. 11.10.2018 року начальником відділу Вараського МВ ДВС ГТУЮ у Рівненській області винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням боргу, а тому зобов`язання за кредитним договором є виконаним. Вважає, що після направлення позивачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості, звернення до суду про стягнення всієї суми заборгованості та фактичного повного виконання рішення суду кредитний договір припинив свою дію, а відповідно і іпотечний договір як похідний від кредитного договору теж припинив свою дію. Із цих підстав просила визнати договір іпотеки № 185/Zфкіп від 15.08.2007 року припиненим.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2019 року визнано договір іпотеки № 185/Zфкіп-07 від 15.08.2007р., укладений між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , припиненим.

Рішення суду першої інстанції мотивовано положеннями Закону України «Про іпотеку», які передбачають, що іпотека, яка має похідний характер від основного зобов`язання, за загальним правилом є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору та обґрунтоване тим, що оскільки основне зобов`язання, для забезпечення виконання якого була передана в іпотеку квартира, виконане, а тому є припиненим, то й іпотека також припиняється.

Вважаючи рішення суду незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, ПАТ «Дельта Банк» оскаржило його в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що умовами договору між сторонами передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суми позику, його борг складатиме: решту суми позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом. Додає, що судовому засіданні представник позивача на поставлене запитання дав чітку відповідь, що ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_2 не зверталися до АТ «Дельта Банк» з проханням зняти обтяження, інакше вони б знали, що за ними рахується грошове зобов`язання у виді 3% річних на інфляційних за неправомірне користування коштами банку. З огляду на це вважає, що індекс інфляції, три проценти річних від простроченої суми та проценти за позикою, визначені договором, підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу в межах строку дії кредитного договору. Вказує, що рішення Рівненського міського суду від 24.04.2014 року було виконано лише через 2 роки і 3 місяці, тобто протягом всього цього часу відповідачем правомірно нараховувалися три відсотки річних та інфляційні втрати за користування належними останньому коштів, а тому суд помилково вважає, що основне зобов`язання за кредитним договором виконане в повному обсязі та є припиненим і, як наслідок, припинились зобов`язання, які виникають з договору іпотеки як похідного зобов`язання. Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 15 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ТзОВ «Український промисловий банк» був укладений кредитний договір № 185/ФК-07, за умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 60 000, 00 грн. на строк до 14.08.2022 року зі сплатою відсотків відповідно до умов договору.

На забезпечення виконання кредитного договору № 185/ФК-07 між ТзОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 15.08.2007 року було укладено іпотечний договір № 185/Zфкіп, згідно з яким предметом іпотеки є двокімнатна квартира, загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до Договору про передачу активів та кредитних зобов`язань ТзОВ «Укрпромбанк» на користь ПАТ «Дельта Банк» від 30.06.2010, укладеного між ТзОВ «Український промисловий банк», ПАТ «Дельта Банк» та Національним банком, права вимоги за кредитним договором № 185/ФК-07 від 15.08.2007 року та іпотечним договором № 185/Zфкіп від 15.08.2007 року набуло ПАТ «Дельта банк».

Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу невиконання позичальником своїх зобов`язань за договором та, як наслідок, утворення заборгованості.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

27 березня 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24.04.2014 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №185/ФК-07 від 15 серпня 2007 року у розмірі 60 404,14 грн., що складається з 48 666,04 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 11 739,10 грн. - відсотки по кредиту. В рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 44, 4 кв. м, житловою площею 27, 2 кв. м, що належить на праві спільної сумісної власності відповідачам ОСОБА_7 та ОСОБА_3 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Департаментом міського господарства Рівненської міської ради 27 червня 1997 року на підставі наказу № 255 від 27 червня 1997 року та зареєстрованого в Реєстрі права власності на нерухоме майно під реєстраційним № 19767081, в книзі № 96, запис 271-26911 шляхом продажу на публічних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною продажу предмета іпотеки, встановленою за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Рішення набрало законної сили 01.07.2016 року.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На виконання вказаного рішення 13.05.2015 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист № 569/6913/13-ц.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Кузнецовського міського управління юстиції від 04.12.2015 року відкрито виконавче провадження № 49560412 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 60 404,14 грн., що складається з 48 666,04 грн. заборгованість за кредитом (тіло) та 11 738,10 грн. заборгованість по відсотках.

11.10.2018 року начальником відділу Вараського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Семенюком А.А. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням боргу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання.

Виходячи з того, що основне зобов`язання - сплата кредиту, на забезпечення якого була передана в іпотеку вищевказана квартира, боржником виконане в повному обсязі, що підтверджується наявними у справі доказами та Банком не спростовано, то припиненими є і зобов`язання по іпотеці як такі, що є похідними від основного зобов`язання.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року по справі № 564/2199/15-ц, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц, де, зокрема, зазначено, що після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію. Наведене спростовує доводи апеляційної скарги про помилковість висновку місцевого суду щодо повного виконання зобов`язання та припинення у зв`язку з цим іпотеки, а також щодо відсутності доказів фактичного повернення боргу в межах строку дії кредитного договору.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Всі висновки суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позову повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення. Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв`язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» залишити без задоволення.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 21 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 липня 2019 року.

Головуючий суддя підпис Ковальчук Н. М.

Судді: підпис Боймиструк С. В. підпис Гордійчук С. О.

Копія вірна: суддя

Рівненського апеляційного суду Ковальчук Н. М.