Справа № 339/117/17
Провадження № 22-ц/4808/548/19
Головуючий у 1 інстанції Лицур І. М.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.

секретаря Капущак С.В.

з участю

представників: ОСОБА_1 . - адвоката Дуткевича М.В .;

Головного управління Національної поліції в Івано- Франківській області Луцишина В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, Долинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Ліквідаційної комісії Долинського районного відділу УМВС України Івано-Франківської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконного вилучення та утримання автомобіля на штрафмайданчику та викрадення майна з автомобіля, за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та представника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишина Василя Михайловича на рішення Долинського районного суду від 22 лютого 2019 року, ухваленого у складі судді Лицура І.М. в м. Долина,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконного вилучення та утримання автомобіля на штрафмайданчику Долинського відділення поліції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 з урахуванням заяви про зменшення розміру матеріальної шкоди мотивовані тим, що відносно його сина ОСОБА_4 , а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у квітні 2012 року порушена кримінальна справа по факту таємного, за попередньою змовою групою осіб, викрадення металобрухту з господарства жителя м .Болехова Івано-Франківської області ОСОБА_7 . В ході досудового розслідування в нього як у законного користувача, вилучений автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 слідчою Долинського РВ УМВС Івано-Франківської області Пелешко В.О ., оскільки автомобіль визнано знаряддям злочину та залишено на арештмайданчику Долинського РВ УМВС в Івано-Франківській області. 12 жовтня 2016 року відносно його сина ОСОБА_4 та ОСОБА_9 т.в.о. заступником начальника слідчого відділення Долинського ВП Калуського ВП Пелешко В.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України. Постановою передбачено повернення законному власникові речового доказу автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Проте на його вимогу начальник Долинського відділення поліції відмовився повернути вказаний автомобіль йому як законному володільцеві, що змусило його звернутися з позовом до суду. Рішенням Долинського районного суду від 21.02.2017 року його позов було задоволено та зобов`язано Долинське відділення поліції Калуського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області повернути йому, як законному володільцеві, автомобіль марки «ВАЗ-2101», бежевого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Однак, забрати даний автомобіль з арештмайданчика Долинського відділення поліції він не зміг, оскільки в автомобілі відсутній акумулятор, в баку не було бензину, колеса спущені та непридатні до експлуатації, а також відсутня можливість відбуксирувати автомобіль, так як виїзд був загромаджений іншими пошкодженими автомобілями. Стрічка, якою автомобіль був обтягнутий навколо та опечатаний, відсутня, печатки зірвані. Зовнішнім оглядом автомобіля з участю експерта-автотоварознавця встановлено, що двері автомобіля відкриті та відкриваються без ключа, замок до вантажного відділення автомобіля пошкоджений викруткою і також відкривається без ключа. Крім того, в автомобілі відсутнє запасне колесо, а також набір інструментів: рожкові ключі в наборі та набір головок з воротком російського виробництва; шнур для буксирування; ручний насос; домкрат; 2 задні коврики; окуляри від сонця; металевий ящик зеленого кольору у вантажному відділенні з різного роду інструментом, вартістю 1500,00 грн.; чохол з аудіо дисками в кількості 40 штук, планки захисту від пошкоджень капота та лобового скла; коврик у вантажному відділенні автомобіля; масляна кришка для мотора; пошкоджений передній бампер; нікельований передок до бампера; 2 галогенні фари; тент, який був придбаний для накриття автомобіля; магнітофон (вирваний зі своєї ніші з пошкодженням проводки); дві ліві дверки не закриваються; пошкоджено двигун, відірвана трубка від головного гальмівного циліндру. Посилаючись на те, що автомобіль до експлуатації та ремонту не придатний, йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що протягом 5 років він був позбавлений можливості користуватися автомобілем, вести звичний спосіб життя, в зв`язку з чим переживав хвилювання, нервувався, затрачав значний час та зусилля для повернення транспортного засобу, враховуючи тривалість душевних страждань, фактично повне знищення та розграблення автомобіля на арештмайданчику, просив стягнути на його користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14 853,80 грн завданої внаслідок незаконного утримання автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на арештмайданчику Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області та розграблення цього автомобіля в період часу з травня 2012 року по даний час, 150 000,00 грн відшкодування завданої моральної шкоди та всі судові витрати по справі.

Ухвалою Болехівського міського суду від 08 червня 2017 року залучено до участі у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок незаконного вилучення та утримання автомобіля на штраф майданчику в якості відповідача Державне казначейство України.

Ухвалою Болехівського міського суду від 10 липня 2017 року залучено у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок незаконного вилучення та утримання автомобіля на штрафмайданчику в якості співвідповідача Долинський районний відділ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Ліквідаційну комісію Долинського районного відділу УМВС України Івано-Франківської області.

Ухвалою Болехівського міського суду від 11 жовтня 2018 року цивільну справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Долинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Ліквідаційної комісії Долинського районного відділу УМВС України Івано-Франківської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок незаконного вилучення та утримання автомобіля на штрафмайданчику передано на розгляд Долинського районного суду.

Рішенням Долинського районного суду від 22 лютого 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14853,80 грн, завданої внаслідок незаконного утримання на арешт майданчику Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області автомобіля марки «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2000,00 грн моральної шкоди, 1000,00 грн відшкодування витрат на надання правової допомоги адвокатом Дуткевичем М.В. згідно його квитанцій від 04.04.2017 року № 20 та від 21.04.2017 року № 22, а також 3350,00 грн відшкодування витрат на проведення судової автотоварознавчої експертизи.

На дане рішення ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення з ГУНП України в Івано-Франківській області моральної шкоди в сумі 2000 грн та ухвалити нове рішення про стягнення 150000 грн моральної шкоди, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що у зв`язку з розглядом кримінальної справи він на вимогу органу досудового розслідування доставив до Долинського РВ УМВС в Івано-Франківській області технічно справний автомобіль. 12.10.2016 року постановою заступника начальника СВ Долинського ВП автомобіль повернуто йому як законному власнику. Зазначає, що під час розгляду справи, він подавав клопотання про повернення йому автомобіля під розписку, оскільки відсутні були підстави про утримання автомобіля на арештмайданчику. Знаходження автомобіля на арештмайданчику призвела до його знищення, розкомплектування. Згідно висновку автотоварознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту становить більше вартості самого автомобіля. Вказує, що визначаючи розмір морального відшкодування у 2000 грн суд не врахував тривалість незаконного утримання автомобіля на арештмайданчику і, як наслідок, неможливість ним користування через його повне знищення, який слід обчислювати не з 12.10.2016 року, а з 14.05.2012 року по 03.12.2018 року, тобто 6 років. Також не враховано характер та обсяг душевних страждань, зміну звичного способу життя, затрати значних зусиль для повернення автомобіля.

Представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишин В.М. подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, кримінальну справу щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 за ознаками злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України було порушено Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, останнім приймалось рішення про вилучення автомобіля позивача, як речового доказу по кримінальній справі. До 22 квітня 2016 року ГУНП в Івано-Франківській області не мало жодного відношення до кримінального провадження та жодних процесуальних слідчих дій ним не приймалось. Жодних зобов`язань щодо зберігання автомобіля як речового доказу, які перебували на території Долинського РВ УМВС, не брало і жодним нормативно-правовим актом чи договором не передбачено. ГУНП в Івано-Франківській області не має повноважень на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства. Відшкодування шкоди в даному випадку слід покласти на Державне казначейство України, як на одного з відповідача у справі.

08 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому посилається на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують законності вимог по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди. Згідно рішення Долинького районного суду від 03 грудня 2018 року обов`язком повернути належний йому автомобіль вказано крім ГУНП в Івано-Франківській області ще Долинський РВ УМВС в Івано-Франківській області та ліквідаційну комісію, проте на час прийняття судового рішення автомобіль знаходився на арешт майданчику Долинського відділення поліції ГУНП в Івано-Франківській області. Рішення про закриття кримінального провадження та повернення автомобіля законному власнику прийнято начальником слідчого відділення Долинського відділення поліції.

12 квітня 2019 року представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишин В. М. подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому посилається на те, що власником автомобіля ВАЗ 2101, н.з. НОМЕР_3, 1975 р.в., за незаконне утримання якого стягується матеріальна та моральна шкода є ОСОБА_10 , що підтверджується паспортом НОМЕР_2. ОСОБА_1 керував автомобілем на підставі доручення ОСОБА_11 , який діяв від імені ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому відповідно до ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Таким чином ОСОБА_1 не підтвердив законні підстави володіння вказаним автомобілем та підстави стягнення на його користь матеріальне та моральне відшкодування.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 . підтримав доводи апеляційної скарги, просить задовольнити апеляційну скаргу, заперечує проти доводів апеляційної скарги представника Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області Луцишина В. М.

Представник Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишин В. М. підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, просить задовольнити апеляційну скаргу, заперечує проти доводів апеляційної скарги ОСОБА_1

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги ОСОБА_1 та задоволення апеляційної скарги представника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що вимога позивача про стягнення на його користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14 853,80 гривень, завданої внаслідок незаконного утримання автомобіля марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на арештмайданчику Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області та його розукомплектування, є обґрунтованою і підлягає до задоволення. Факт заподіяння позивачу матеріальної шкоди незаконним утриманням автомобіля на арештмайданчику Долинського відділення поліції Калуського відділу поліції ГУНП України в Івано-Франківській області та його розукомплектуванням, крім висновку експерта № 94/17Е судової автотоварознавчої експертизи від 12.01.2018 року (т.с.1, а.с. 162-178), підтверджується також висновком службового розслідування за фактами порушення працівниками Долинського ВП умов зберігання речових доказів від 07.06.2017 року (т.1, а.с. 57-61) та не заперечувався в судовому засідання представником відповідача ОСОБА_13

Спірний автомобіль в період часу з 14.05.2012 року по 12.10.2016 року правомірно перебував на арештмайданчику Долинського ВП, оскільки постановою слідчого Долинського РВ УМВС від 14.05.2012 року, яка не скасовувалася не визнавалася незаконною, він був визнаний знаряддям злочину та поміщений на арештмайданчик. Однак, з часу винесення постанови т.в.о. заступника начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області капітана поліції Пелешко В.О. про закриття кримінального провадження від 12.10.2016 року та повернення автомобіля «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 , законному володільцю, даний автомобіль незаконно утримувався на арештмайданчику Долинського ВП та був розукомплектований. При цьому суд не прийняв до уваги посилання представника ГУНП в Івано-Франківській області Луцишина В.М. на те, що Управління не може бути відповідачем у цій справі, так як воно не є правонаступником Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, оскільки судом встановлено, що постанова про закриття кримінального провадження виносилася слідчим Долинського ВП Калуського ВП і спірний автомобіль незаконно утримувався та був розукомплектований на арештмайданчику Долинського ВП Калуського ВП, яке є структурним підрозділом відповідача, а тому останній несе відповідальність за завдану шкоду на загальних підставах як юридична особа. Незаконним утриманням автомобіля «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , законним володільцем якого є позивач, на арештмайданчику Долинського відділення поліції, а також розукомплектуванням цього автомобіля, останньому завдано моральної шкоди, оскільки він тривалий час позбавлений можливості користуватися автомобілем, який фактично знищено, не може вести звичний спосіб життя, в зв`язку з чим переживав хвилювання, нервувався, а також змушений був затрачати значний час та зусилля для повернення транспортного засобу.

Визначаючи розмір відшкодування завданої моральної шкоди, суд врахував характер і тривалість моральних страждань позивача, його фінансове становище, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди та вищевказані обставини, досліджені в судовому засіданні, і встановлює його в сумі 2 000,00 грн, що, на думку суду, відповідає вимогам розумності і справедливості.

Встановивши, що незаконними діями посадових осіб Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, які полягають у неповерненні позивачу належному йому на праві власності майна, яке було вилучено у нього як речовий доказ, позивачеві завдано майнової та моральної шкоди, дійшов висновку про те, що така шкода відшкодовується за рахунок Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Проте з таким висновком не можна погодитись, так як суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, та неправильно застосував норми матеріального права.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Згідно з абзацом другим пункту 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (підпункт 5 пункту 4 цього Положення).

Враховуючи наведені норми, необхідно дійти висновку, що матеріальна та моральна шкода, завдана позивачу незаконними діями посадових осіб Долинського РВ УМВС України в Івано-Франківській області, згідно з вимогами статті 1174 ЦК України відшкодовується за рахунок держави шляхом безспірного списання коштів Державною казначейською службою України.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, згідно постанови слідчого Долинського РВ УМВС Перешко В.О. від 07 травня 2012 року за фактом таємного, за попередньою змовою між ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_6 викрадення 16 квітня 2012 року металобрухту із господарства жителя м. Болехова ОСОБА_7 . порушена кримінальна справа №328593 відносно них за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (т.1 а.с.82).

Постановою від 07 травня 2012 року слідчим Долинського РВ УМВС Перешко В.О. визнано автомобіль «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору знаряддям вчинення злочину, поміщено автомобіль на арешт майданчик Долинського РВ УМВС (т.1 а.с. 88).

Згідно протоколу слідчого СВ Долинського РВ УМВС Пелешко В.О. огляду речових доказів від 14 травня 2012 року проведено огляд на подвір`ї Долинського РВ УМВС в м. Долина вилученого у ОСОБА_14 речового доказу - автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору, на автомобілі виявлені пошкодження (т.1а.с.83).

Постановою Болехівського міського суду від 13 лютого 2013 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення речового доказу марки ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_3 під розписку заявнику чи підсудному ОСОБА_15 (т. 1 а.с.45)

Постановами Болехівського міського суду від 12 квітня 2014 року та 05 листопада 2014 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зміну способу зберігання речового доказу та повернення йому на зберігання автомобіль марки ВАЗ 2101 н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.с.18-19, 42-44)

Постановою від 12 жовтня 2016 року т.в.о. заступника начальника СВ Долинського ВП Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області Пелешко В.О. кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000441 від 24.06.2016 року закрито в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 та ОСОБА_4 складу злочину, передбачено ч.2 ст. 185 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК, речовий доказ - автомобіль марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору згідно ст. 100 КПК України повернуто законному володільцю (т. 1 а.с. 7-8).

Згідно висновку службового розслідування за фактом порушення працівниками Долинського ВП умов зберігання речових доказів старшим слідчим ОМВ СУ ГУНП в Івано-Франківській області Сабардіном В.М. факт неналежного зберігання речового доказу з боку працівників слідчого підрозділу Долиниського ВП такими, що не підтвердились (т.1 а.с. 57-61)

Згідно висновку експерта № 94/17Е судової автотоварознавчої експертизи від 12.01.2018 року та доданих до нього фототаблиць, витягу-роздруківки з електронної версії Бюлетня автотоварознавця № 98 вартість матеріального збитку, завданого власнику (володільцю) автомобіля внаслідок безпідставного перебування автомобіля «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на арештмайданчику Долинського відділення поліції з 14.05.2012 року по даний час, дорівнює ринковій вартості КТЗ у цінах на час завершення експертизи і становить 14 853,80 грн. (т.с.1, а.с. 162-178).

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: 1) у випадку незаконного засудження, 2) незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, 3) незаконного застосування запобіжного заходу, 4) незаконного затримання, 5) незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті: така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно із пунктом 2 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27 серпня 2010 року № 51/401/649/471/23/125, під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Пунктом 86 зазначеної Інструкції визначено, що у разі пошкодження, втрати вилучених речових доказів, цінностей та іншого майна заподіяні їх власникам збитки підлягають відшкодуванню на підставі Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказами Міністерства юстиції України № 6/5, Генеральної прокуратури України № 3, Міністерства фінансів України № 41 від 04 березня 1996 року.

Згідно з пунктом 14 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104, у випадках, коли майно було знищене, втрачене або пошкоджене під час знаходження у розпорядженні органу дізнання, попереднього слідства, прокуратури чи суду, з вимогою про відшкодування вартості майна громадянин має право звернутися до цих органів, а якщо неможливість повернення майна в натурі виникла після передачі його фінансовому органу, вимога пред`являється до цього органу.

Частиною четвертою статті 100 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що у разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість.

Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 12, 76, 79, 81 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом установлено, що як підставу для задоволення позову, ОСОБА_1 посилається на те, що він є законним володільцем автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору та його незаконно позбавлено права володільця цього автомобіля, незаконно поміщено на арештмайданчик, внаслідок чого йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Згідно з пунктом 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР), власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Установлено, що на час визнання знаряддям злочину та поміщення автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору на арештмайданчик володільцем цього майна був ОСОБА_4 , а не позивач ОСОБА_1 , що підтверджується постановою слідчого Долниського РВ УМВС Перешко В.О. від 07 травня 2012 року та протоколом огляду речових доказів від 14 травня 2012 року вилученого у ОСОБА_14 речового доказу - автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору та копію полісу №АВ/ 5508773 (а.с. 5, 83,88 т.1).

Крім цього, також встановлено, що власником автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору був ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За дорученням №2570 від 04 травня 2008 року, дійсність якого встановлено до 04 вересня 2018 року від імені ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як власника автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору ОСОБА_11 04 травня 2009 року вказаний автомобіль передав у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Зазначені обставини встановленні постановою Болехівського міського суду від 05 листопада 2014 року та рішенням Долинського районного суду від 03 грудня 2018 року, які набрали законної сили (а.с.42 т. 1, а.с.26 т.2).

Обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).

У відповідності до вимог п. 6 ч. 1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності.

Отже, на час передачі 04 травня 2009 року у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_1 автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору представництво ОСОБА_11 за довіреністю ОСОБА_10 припинено у зв`язку із смертю останнього.

Враховуючи вищевстановлені обставини, ОСОБА_1 не доведено у судовому засіданні про те, що він є законним володільцем автомобіля марки «ВАЗ-2101», номерний знак НОМЕР_1 бежевого кольору, його незаконно позбавлено права володільця цього автомобіля, незаконно поміщено на арештмайданчик вказаний автомобіль внаслідок чого йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року.

Відповідно до п.6 ч2. ст. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

У ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли позовна заява має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Така ж правова позиція висловлена у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру фізичній особі слід сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.

Згідно ч.1, п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, то понесені витрати на судовий збір, пов`язані з розглядом справи слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.268, 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. Апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області Луцишина Василя Михайловича задовольнити. Рішення Долинського районного суду від 22 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, Державної казначейської служби України, Долинського районного відділу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Івано-Франківській області, Ліквідаційної комісії Долинського районного відділу УМВС України Івано-Франківської області про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 14853,80 грн, стягнення 150 000 грн на відшкодування моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконного вилучення та утримання автомобіля на штрафмайданчику та викрадення майна з цього автомобіля відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 960 грн судового збору сплаченого при поданні апеляційної скарги та в дохід держави в особі Управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківській області; код ЄДРПОУ отримувача-37952250; Банк отримувача - Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області; Код банку отримувача(МФО) - 899998; Рахунок отримувача- 0009; Код класифікації доходів бюджету - 22030101, «80» Івано-Франківський апеляційний суд 960 грн судового збору не сплачених за подання апеляційної скарги відповідачем.

Постанова набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 11 травня 2019 року.

Судді: В.Д.Фединяк І.В.Бойчук

В.А.Девляшевський