Справа № 541/2841/18
Номер провадження 2/541/305/2019
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 травня 2019 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Городівського О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Пащенка Є. М.,

представника позивача - адвоката Яковенка Г. М.,

розглянувши в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування,

установив:

14 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою.

На підтвердження позовних вимог посилається на те, що після смерті його діда - ОСОБА_2 вікрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_1 .

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя склав заповіт, відповідно до змісту якого належние йому будинковолодіння за вищевказаною адресою заповів ОСОБА_1 .

Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння після померлого ОСОБА_2 йому було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу на право власності на житловий будинок.

ОСОБА_1 просить суд визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_1 , що належав померлому ОСОБА_2 .

Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 грудня 2018 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник - адвокат Яковенко Г. М., який здійснює свої повноваження на підставі ордеру на надання правової допомоги (а.с.14) позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Хомутецької сільської ради Миргородського району в судове засідання не з`явився. Установа належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, відзиву не подано.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5).

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з надвірними побудовами АДРЕСА_1 .

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя склав заповіт, відповідно до якого житловий будинок з надвірними побудовами вищевказаною адресою заповів ОСОБА_1 (а.с.6).

Позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння після померлого ОСОБА_2 йому було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу на право власності на житловий будинок (а.с.12).

Відповідно до ч. 2 статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Відповідно до Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" від 02 червня 1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування.

Відповідно даних погосподарської книги № 17 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 значиться за померлим ОСОБА_2 (а.с.9).

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили), не зробив цього і спадкодавець.

Відповідно до п.4 ч.8 п.п 6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу У PCP, затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31 січня 1966 року за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15 січня 1996 року (яка припинила свою дію 13 грудня 1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки та домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Отже, у період забудови домоволодіння АДРЕСА_1 , у сільській місцевості державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалася.

Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права.

Згідно зі ст. ст. 1216 1221 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За таких обставин, права позивач як спадкоємця за заповітом є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання такого права.

ухвалив:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за заповітом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 діда - ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з надвірними побудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення через Миргородський міськрайонний суд до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 10 травня 2019 року.

Суддя О. А. Городівський