Ухвала

04 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 642/1978/17

провадження № 61-19020ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Усика Г. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року у складі судді Пашнєва В. Г. та постанову Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у складі колегії суддів:

Кіся П. В, Хорошевського О. М., Яцини В. Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заявлених вимог

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки.

Позовні вимоги мотивував тим, що він є власником 13/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 . На земельній ділянці площею 721 кв. м за адресою розташування зазначеного житлового будинку знаходяться: житловий будинок літ. А-1 з прибудовами, загальною площею 50,2 кв. м, житловою площею 28,5 кв.м, житловий будинок літ. Б-1 з прибудовами, загальною площею 79,1 кв. м, житловою площею 45,9 кв. м, та надвірні будівлі: сараї літ. В, О, К, льох літ. З, вбиральня літ. Ж, гараж літ. И, огорожа № 2-4, замощення №1. З 1955 року площа земельної ділянки, її межі, розташування огорожі не змінювалося.

Житловий будинок по АДРЕСА_2 , який межує з належним позивачу домоволодінням, на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У квітні 2017 року, відповідачі, знесли огорожу між їх домоволодінням і домоволодінням позивача та пересунули її частину вглиб земельної ділянки позивача.

Посилаючись на те, що такі дії відповідачів є протиправними, порушують його законні права та інтереси, оскільки зменшують загальний розмір належної йому земельної ділянки на 0,6 м., просив усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення її меж та зобов`язати відповідачів поновити знесену огорожу.

У серпні 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 , шляхом зобов`язання власника сусіднього домоволодіння по

АДРЕСА_1 знести житлову прибудову «Б1-1», димохідну трубу та вигрібну яму.

Позов мотивувала тим, що вона разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 є співвласниками частки у розмірі 56/100 у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Частка в розмірі 44/100 до цього часу зареєстрована за ОСОБА_5 , що помер 7-8 років тому. Зазначений будинок межує з будинком АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 .

На земельній ділянці ОСОБА_1 зведена житлова прибудова, яка у технічному паспорті позначена літерою «Б1-1». ОСОБА_1 , використовуючи відсутність огорожі між земельними ділянками, вийшов за межі своєї земельної ділянки, приблизно на 0,8 метрів, частково захопивши земельну ділянку ОСОБА_8 , площею приблизно 2,4 м. кв. та створив тим самим перешкоди їй у користуванні земельною ділянкою. Крім того, ОСОБА_1 збудував на своїй земельній ділянці впритул до її земельної ділянки вигрібну яму, що створює їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 03 червня 2019 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відновлення меж земельної ділянки та зустрічний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, залишено без задоволення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У жовтні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в якій він просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги та відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга містить посилання на те, що справа не є малозначною з огляду на положення частини шостої статті 19 ЦПК України, а тому апеляційний суд помилково розглянув її за правилами спрощеного позовного провадження.

Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необгрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Предметом спору в даній справі є вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення її меж.

Зазначена справа не є справою з ціною позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не належить до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Ураховуючи зазначене, справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Щодо доводів касаційної скарги про те, що апеляційний суд помилково розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд помилково розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження є неспроможними, з огляду на те, що справа про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення її меж не є справою, яка у розумінні вимог частини четвертої статті 274 ЦПК України, не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження. Чинний ЦПК України не містить прямої заборони, щодо розгляду справ про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення її меж, у порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, суд апеляційної інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, взяв до уваги ціну позову, предмет позову, складність справи, а також її значення для сторін та суспільства та розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (справа «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Касаційна скарга не містить посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Ураховуючи, що касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, і судом не встановлено передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України випадків за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 03 червня

2019 та постанову Харківського апеляційного суду від 20 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Харківська міська рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та відновлення меж земельної ділянки, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Г. І. Усик