справа № 2-253/10 головуючий у суді І інстанції Ступак О.В.
провадження № 22-ц/824/5950/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

08 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2009 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути солідарно зі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 128 781,59 доларів США 59 центів та 105 390 грн. 10 коп., а саме: заборгованість по кредиту, що підлягає достроковому стягненню в сумі 86 216,05 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 17 262,36 доларів США, заборгованість по процентах за прострочену заборгованість в сумі 2 270,06 доларів США, заборгованість по процентах в сумі 23 033,12 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 60 307 грн. 25 коп., пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 45 082 грн. 85 коп.; стягнути солідарно зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 штраф за порушення умов договору іпотеки щодо страхування заставленого майна в сумі 39 980 грн.; у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на трикімнатну квартиру загальною площею 78,8 кв.м., жилою площею 41,40 кв.м., яка належить ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного фонду Ватутінської районної Ради м. Києва 27 березня 1998 року згідно з розпорядженням № 2931 від 27 березня 1998 року та зареєстрованого Київським міським БТІ 20 квітня 1998 року у реєстрову книгу за № 3369/7348, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та передану в заставу банку згідно договору іпотеки без оформлення заставної № 183/2007 від 20 вересня 2007 pоку, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щелковим М.К., номер за реєстром 2313.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 вересня 2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 113 900 доларів США на строк до 19 вересня 2019 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором банк прийняв в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 , а також фінансову поруку ОСОБА_5 на умовах договору поруки від 20 вересня 2007 року. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання. Однак, позичальник не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Позивач направляв ОСОБА_3 претензію з вимогою погасити заборгованість, застрахувати життя та з попередженням про звернення до суду. Однак, вказана вимога залишена без задоволення. Згідно п. 4.2 договору іпотеки іпотекодавці за порушення умов договору іпотеки щодо обов`язку страхування майна на весь період дії цього договору зобов`язані сплатити банку штраф у розмірі 39 980 грн.

Заочним рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2010 року позов ПАТ «Укргазбанк» задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що судом стягнуто заборгованість у більшому розмірі, ніж позивач мав право стягнути, оскільки у позивача припинилося право нарахування процентів за користування кредитом та пені після пред`явлення позову з вимогою про дострокове повернення заборгованості. Судом стягнуто неустойку поза межами позовної давності. У даному випадку відповідач має право заявити про застосування строку позовної довності в апеляційній скарзі. ОСОБА_1 не є поручителем за кредитним договором, солідарне стягнення з нього та інших відповідачів штрафу не відповідає умовам укладеного сторонами договору та призводить до потрійного стягнення суми штрафу. Солідарне стягнення судових витрат не передбачено законом. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Під час ухвалення рішення суд не розглянув позовну вимогу про виселення, чим було порушено право відповідача на надання йому постійного жилого приміщення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує на те, що у рішенні не зазначено обов`язкових вимог, визначених ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Заборгованість нарахована позивачем у більшому розмірі, ніж він має право стягнути. Зобов`язання за договором поруки припинено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 зазначає, що оскаржуваним рішенням порушені її права як іпотекодавця, вона не є поручителем за кредитним договором, солідарне стягнення з неї та інших відповідачів штрафу не відповідає умовам укладеного сторонами договору та призводить до потрійного стягнення суми штрафу. Під час ухвалення рішення суд не розглянув позовну вимогу про виселення, чим було порушено право відповідача на надання їй постійного жилого приміщення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 зазначає, що він погоджується з обставинами та вимогами, викладеними в апеляційній скарзі.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» вказує на те, що 11 березня 2014 року предмет іпотеки було реалізовано з прилюдних торгів, які оскаржуються відповідачами у судовому порядку. Заява про перегляд заочного рішення через вісім років після його ухвалення, після перегляду заочного рішення в апеляційному порядку (двічі), після оскарження прилюдних торгів з реалізації предмету іпотеки, є зловживанням своїми процесуальними правами та черговою спробою уникнути відповідальності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 20 вересня 2007 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 183/2007, згідно якого позичальнику надано кредит в сумі 113 900 доларів США строком по 19 вересня 2019 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,5 % річних (а.с.13, Т.1).

20 вересня 2007 року між ВАТ Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , як майнові поручителі ОСОБА_3 передали в іпотеку в забезпечення виконання умов кредитного договору квартиру АДРЕСА_1 (а.с.21, Т.1).

20 вересня 2007 року між ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_5 та ОСОБА_3 укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_5 , як поручитель, зобов`язувалась перед позивачем, як кредитором, відповідати за виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором (а.с.25, Т.1).

22 жовтня 2008 року ВАТ «Укргазбанк», правонаступником якого є ПАТ АБ «Укргазбанк», направлено ОСОБА_3 претензію на суму 561,02 долара США (а.с.71, Т.1).

19 червня 2009 року позивачем направлено ОСОБА_3 претензію з вимогою укласти договір страхування життя на виконання вимог п. II Додатку № 1 до договору (а.с.78, Т.1).

25 червня 2009 року позивачем направлено ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 претензію на суму 13 819,07 доларів США (а.с.79, Т.1).

10 березня 2010 року позивачем направлено відповідачу ОСОБА_3 претензію з вимогою про укладення договору страхування предмету іпотеки на виконання вимог п. 3.3.4 договору, яка була отримана відповідачем.

Станом на 02 вересня 2010 року у ОСОБА_3 виникла заборгованість за кредитним договором, яка складається із поточної заборгованості за кредитом в розмірі 86 216,05 доларів США; простроченої заборгованості за кредитом - 17 262,36 доларів США; заборгованості по процентах за прострочену заборгованість 2 270,06 доларів США; заборгованості по процентах 23 033,12 доларів США, всього - 128 781,59 доларів США, заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредиту 45 082,85 грн., заборгованості по пені за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 60 307,25 грн. (а.с.177, Т.1).

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 21 грудня 2009 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2010 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору (а.с.117, 127, Т.1).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2010 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 01 липня 2010 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання недійсним договору іпотеки (а.с.144, Т.1).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , як позичальником, неналежним чином виконувались зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

Однак, апеляційний суд не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (ч. 4 ст. 631 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, ПАТ «Укргазбанк» зазначав, що внаслідок неналежного виконання позичальником ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з позичальника та поручителів заборгованість по кредиту, штраф за порушення умов договору іпотеки щодо страхування заставленого майна та у рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на трикімнатну квартиру.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позичальник не здійснював платежі за кредитним договором, а тому позивач набув права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту та відсотків.

Однак, ухвалюючи рішення у справі, суд не звернув увагу на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абз. 2 ч.1 ст.1048 ЦК про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, вимоги банку про стягнення процентів та пені після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом 30 липня 2009 року, кредитний договір укладено строком до 19 вересня 2019 року. Тобто, банк достроково пред`явив вимогу про повернення коштів за кредитним договором. Після закінчення строку кредитування банк не має права нараховувати проценти та пеню.

Разом з тим, 03 вересня 2010 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог та розрахунок заборгованості ОСОБА_3 станом на 02 вересня 2010 року. Згідно вказаного розрахунку ПАТ «Укргазбанк» продовжував нараховувати проценти та пеню після пред`явлення вимоги про дострокове повернення коштів.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи відповідача щодо стягнення заборгованості у більшому розмірі, ніж позивач має право стягнути.

Отже, з урахуванням відсутності у позивача права на нарахування процентів та пені після дострокового припинення дії кредитного договору, заборгованість ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перед банком становитиме 113 451 доларів США, 15 центів та 1 602 грн. 49 коп., а саме: заборгованість по кредиту, що підлягає достроковому стягненню в сумі 86 216,05 доларів США, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 17 262,36 доларів США, заборгованість по процентах за прострочену заборгованість в сумі 335,31 доларів США (2 270,06 мінус проценти, нараховані після 30 липня 2009 року), заборгованість по процентах в сумі 9 637,43 доларів США (25 867,34 мінус проценти, нараховані після 30 липня 2009 року, та 2 834,22, які були сплачені позичальником), пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 984 грн. 57 коп. (60 307,25 мінус пеня, нарахована після 30 липня 2009 року), пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 617 грн. 927 коп. (45 082, 85 мінус пеня, нарахована до 30 липня 2008 року та після 30 липня 2009 року).

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_5 вказує на те, що її зобов`язання за договором поруки припинено, оскільки додатковими угодами до кредитного договору збільшено обсяг її відповідальності.

Однак, у п. 1.1 договору поруки, зазначено, зокрема, що поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору з урахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами кредитного договору.

Тобто, підписуючи договір поруки, ОСОБА_5 поручилася за виконання зобов`язань, які будуть передбачені також додатковими угодами до кредитного договору.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 вказує на те, що судом стягнуто неустойку поза межами позовної давності.

Так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц.

У матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд справи. Повідомлення про вручення поштового відправлення, яке міститься на аркуші справи № 225, том 1 не свідчить про отримання відповідачем повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, оскільки у ньому не зазначено який саме процесуальний документ направлено судом відповідачу.

Разом з тим, відповідно до частини першої статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Отже, якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам статті 6 і частини першої статті 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені необхідно провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, ураховуючи періодичність платежів, визначених договором.

Пунктом 5.8 кредитного договору, укладеного між ПАТ «Укргазбанк» та ОСОБА_3 строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами в три роки, в тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитом та суму заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені за несвоєчасну сплату процентів та кредиту, штрафів та всіх видатків, понесених банком під час виконання умов цього договору.

Отже, доводи відповідача ОСОБА_1 про стягнення пені з боржника за межами строку позовної давності є безпідставними.

У той же час, у відповідності до укладеного 20 вересня 2007 року договору поруки позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки з поручителя. За таких умов пеня з поручителя ОСОБА_5 , має бути стягнута в межах зазначеного строку, а з відповідача ОСОБА_3 в межах трьох років, за виключенням стягнутої солідарно в межах одного року.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідачів пені, апеляційний суд приходить до висновку, що з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_5 підлягає стягненню солідарно пеня нарахована в межах одного року позовної давності та до моменту звернення банку до суду з вимогами про дострокове стягнення усієї суми заборгованості тобто пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні, 57 копійок (Т.1. а.с. 178), пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 617 (шістсот сімнадцять) гривні, 92 копійок (Т.1. а.с. 178).

Крім того, з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню пеня, нарахована в межах трьох років позовної давності та до моменту звернення банку до суду з вимогами про дострокове стягнення усієї суми заборгованості, тобто 0.54 долара США, або 4 гривні 25 коп. (Т.1, а.с.179).

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції, відповідач зазначає, що рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не відповідає вимогам ст. 39 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

В той же час, не зазначення у рішенні суду складових, визначених ст. 39 Закону України «Про іпотеку», відповідає заявленим позивачем вимогам, не порушує прав відповідача ОСОБА_1 та не впливає на його обов`язки, визначені у договорі іпотеки.

Відповідач також зазначає, що під час ухвалення рішення суд не розглянув позовну вимогу про виселення, чим було порушено право відповідача на надання йому постійного жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Під час розгляду справи ПАТ «Укргазбанк» уточнював позовні вимоги та відмовився від вимоги про виселення всіх осіб, зареєстрованих у квартирі, яка є предметом іпотеки, а, відтак, зазначені доводи не можуть бути прийняті до уваги в якості підстави до скасування рішення.

Апеляційний суд погоджується з доводами відповідача ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для солідарного стягнення штрафу та судових витрат.

Так, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що він не є поручителем за кредитним договором, солідарне стягнення з нього та інших відповідачів штрафу не відповідає умовам укладеного сторонами договору та призводить до потрійного стягнення суми штрафу.

В уточненій позовній заяві ПАТ «Укргазбанк», посилаючись на п.3.3.4, 4.2 договору іпотеки просив стягнути солідарно зі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 штраф за порушення умов договору іпотеки щодо страхування заставленого майна в сумі 39 980 грн.

Згідно договору іпотеки іпотекодавцями за вказаним договором є ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , які є власниками предмету іпотеки на підставі свідоцтва про право власності на житло.

Згідно п. 3.3.4 договору іпотеки на період дії дійсного договору іпотекодавці зобов`язані застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування, в тому числі від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування, та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування.

Згідно п. 4.2 договору іпотеки за невиконання чи неналежне виконання, зокрема, п. 3.3.4 даного договору іпотекодавець-позичальник сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 5 % від заставної вартості предмета іпотеки згідно п. 2.3 дійсного договору.

Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що договором іпотеки передбачено стягнення штрафу лише з іпотекодавця-позичальника, яким є ОСОБА_3 .

Крім того, суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, оскільки ст. 88 ЦПК України, в редакції, діючій на момент ухвалення рішення, не передбачено солідарне стягнення судових витрат, а тому суму судових витрат необхідно розподілити між відповідачами, стягнувши з кожного в сумі 366 грн. 27 коп. (1 465,1:4) пропорційно до задоволених позовних вимог (80,5 %).

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір у розмірі 2 730 грн. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, на користь відповідача підлягає стягненню з позивача судовий збір пропорційно до відхиленої частини позовних вимог (19,5 %) у розмірі 532 грн. 35 коп. Враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 різницю між сумою, яку він має сплатити ПАТ «Укргазбанк», та сумою, яку останній має сплатити на користь відповідача. Така різниця становить 166 грн. 08 коп. (532,35-366,27).

На підставі викладеного та керуючись статтями374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2010 року в частині стягнення заборгованості, стягнення штрафу та розподілу судових витрат скасувати та прийняти в цій частині постанову.

Позов Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно зі ОСОБА_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , зареєстрованої по АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», , місце знаходження - вул. Єреванська, 1, м. Київ, 113 451 (сто тринадцять тисяч чотириста п`ятдесят один) доларів США, 15 центів та 1 602 (одна тисяча шістсот шість) гривень, 49 копійки, а саме: заборгованість по кредиту, що підлягає достроковому стягненню в сумі 86 216 (вісімдесят шість тисяч двісті шістнадцять) доларів США, 05 центів, прострочена заборгованість по кредиту в сумі 17 262 (сімнадцять тисяч двісті шістдесят два) доларів США, 36 центів, заборгованість по процентах за прострочену заборгованість в сумі 335 (триста тридцять п`ять) доларів США, 31 цент, заборгованість по процентах в сумі 9 637 (дев`ять тисяч шістсот тридцять сім) доларів США, 43 центи, пеня за несвоєчасну сплату процентів в сумі 984 (дев`ятсот вісімдесят чотири) гривень, 57 копійок, пеня за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 617 (шістсот сімнадцять) гривні, 92 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», , місце знаходження - вул. Єреванська, 1, м. Київ, пеню за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 04 (чотири) гривні, 25 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», місце знаходження - вул. Єреванська, 1, м. Київ, , штраф за порушення умов договору іпотеки щодо страхування заставленого майна в сумі 39 980 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості та штрафу відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_3 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , зареєстрованої по АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 , на користь Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», , місце знаходження - вул. Єреванська, 1, м. Київ, зареєстрованої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , судовий збір у розмірі 366 (триста шістдесят шість) гривень, 27 копійок з кожного.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», місце знаходження - вул. Єреванська, 1, м. Київ, , на користь ОСОБА_1 , проживаючого по АДРЕСА_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 166 (сто шістдесят шість) гривень, 08 копійок.

В іншій частині заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 14 грудня 2010 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 10 травня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.