Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 634/120/15-ц

провадження № 61-30377св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф.,

Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - прокурор Сахновщинського району Харківської області в інтересах держави в особі комунального закладу «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 червня 2016 року, ухвалене у складі судді Нестеренко О. С., та ухвалу Апеляційного суду Харківської області

від 18 липня 2017 року, постановлену колегією у складі суддів: Бровченко І. О., Кіся П. В., Хорошевського О. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2015 року прокурор Сахновщинського району Харківської області в інтересах держави в особі комунального закладу «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» (далі - КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди завданої злочином.

Позовна заява прокурора мотивована тим, що у 2010 році в Сахновщинській спеціалізованій загальноосвітній школі-інтернаті та її оздоровчому таборі «Лісовичок» проводилися ремонтні роботи згідно з укладеними договорами підряду підписаними ОСОБА_1 , як директором товариства з обмеженою відповідальністю «Елітбуд-7» (далі - ТОВ «Елітбуд-7») і товариства з обмеженою відповідальністю «Буденергопроект»

(далі - ТОВ «Буденергопроект»), та керівництвом школи-інтернату на загальну вартість ремонту в розмірі 881 610,65 грн. Школою-інтернатом бюджетні кошти в сумі 881 610,65 грн були повністю перераховані вказаним товариствам.

02 травня 2011 року прокуратурою Сахновщинського району Харківської області порушено кримінальну справу за фактом зловживання службових осіб ТОВ «Елітбуд-7» та ТОВ «Буденергопроект» службовим становищем.

Прокурор вказував, що ОСОБА_1 будучи посадовою особою, діючи умисно та протиправно, створюючи видимість законності дій, з корисливих мотивів, не здійснила належне виконання в 2010 році зазначеного обсягу ремонтних робіт, внесла в акти виконаних робіт завідомо неправдиві відомості та безпідставно отримала грошові кошти на загальну суму 64 103 грн, чим заподіяла збитків державі.

За таких обставин просив стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» матеріальні збитки в сумі 64 103 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області

від 10 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 18 липня 2017 року, позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави в особі КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» матеріальні збитки в сумі 64 103 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив із того, що неправомірними діями ОСОБА_1 завдано державі в особі КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» майнову шкоду в розмірі 64 103 грн. Вину ОСОБА_1 у завданні шкоди суди вважали доведеною.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 червня

2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 липня

2017 року і передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано матеріали цивільної справи № 634/120/15-ц із суду першої інстанціїта зупинено виконання рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 червня

2016 року.

Статтею 388 ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»

(далі - ЦПК України), який набув чинності 15 грудня 2017 року, визначено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У травні 2018 року справу передано до Верховного Суду.

04 червня 2019 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду справу № 634/120/15-ц передано судді-доповідачеві.

Ухвалою Верховного Суду від 21 жовтня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована порушенням апеляційним судом норм процесуального права щодо повідомлення відповідача та її представника про дату і час судового засідання, чим суд позбавив їх права бути присутніми в судовому засіданні та довести свою позицію. Крім того, апеляційний суд безпідставно відхилив її клопотання про відкладення розгляду справи з підстав її неможливості бути присутньою у судовому засіданні за станом здоров`я та знаходження її представника в іншому судовому засіданні.

Вважала безпідставним посилання суду першої інстанції на положення Кодексу законів про працю України, оскільки вона не перебувала у трудових відносинах з КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр».

Зазначала про помилковість висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для задоволення позову, оскільки матеріали справи не містять доказів завдання нею шкоди КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр».

Крім того, вважала, що апеляційним судом допущено порушення вимог статті 21 ЦПК України 2004 року щодо недопустимості повторної участі судді в розгляді справи, оскільки суддя Кісь П. В. входив до складу колегії суддів апеляційного суду, яка переглядала цю ж справу 12 листопада 2015 року.

Відзив (заперечення) на касаційну скаргу до Верховного Суду не подано

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 02 травня 2011 року прокуратурою Сахновщинського району Харківської області порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовими особами ТОВ «Елітбуд-7» та ТОВ «Буденергопроект» службовим становищем.

За результатом проведеного досудового розслідування 21 липня 2011 року затверджено обвинувальний висновок відносно ОСОБА_1 за

частиною другою статті 364 і частиною другою статті 366 КК України та направлено кримінальну справу до Сахновщинського районного суду Харківської області.

31 жовтня 2014 року прокуратурою Сахновщинського району Харківської області на підставі висновку додаткової комісійної будівельно-технічної експертизи № 8022 від 30 вересня 2014 року, змінено обвинувачення ОСОБА_1 із частини другої статті 364 та частини другої статті 366 КК України на частину першу статті 364 та частину першу статі 366 КК України.

04 грудня 2014 року ОСОБА_1 та її захисник подали суду клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, зазначивши у клопотанні, що зміна прокуратурою обвинувачення є вірною, оскільки у справі проводились додаткові експертизи, і результати експертних досліджень підтвердили зменшення розміру спричинених збитків. За висновком додаткової експертизи сума збитків, завданих інтересам Сахновщинської школи-інтернату, складає 64 103 грн.

Постановою Сахновщинського районного суду Харківської області

від 09 грудня 2014 року кримінальну справу відносно ОСОБА_1 за частиною першою статті 364 та частиною першою статті 366 КК України закрито за нереабілітуючими підставами передбаченими статтею 49 КК України. Цивільний позов прокурора до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, залишено без розгляду.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді директора ТОВ «Буденергопроект» та ТОВ «Елітбуд-7», як директор була наділена організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

На підставі ліцензій виданих Міністерством будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 193433 від 13 жовтня 2006 року, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Харківській області № 559291 від 05 листопада 2010 року, ТОВ «Буденергопроект» та ТОВ «Елітбуд-7» мають право на проведення будівельних робіт, в тому числі будівництво, реконструкцію, капітальний ремонт.

Суди встановили, що у 2010 році в Сахновщинській спеціалізованій школі-інтернаті та її оздоровчому таборі «Лісовичок» проводилися ремонтні роботи згідно укладених договорів підряду підписаних ОСОБА_1 та керівництвом школи-інтернату. Загальна вартість ремонту становила 881 610,65 грн.

Із висновку додаткової комісійної судової будівельно-технічної експертизи № 8022 від 30 вересня 2014 року суди встановили, що вартість фактично виконаних робіт становить 817 507,65 грн, тобто завищення вартості виконаних робіт становить 64 103 грн.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 213 ЦПК України в редакції Кодексу, чинній на момент ухвалення оскаржуваних рішень судами попередніх інстанцій, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша, друга статті 1166 ЦК України).

Згідно положень статті 57 ЦПК України 2004 року, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Встановивши, що неправомірними діями ОСОБА_1 державі в особі

КЗ «Сахновщинський навчально-реабілітаційний центр» завдано матеріальної шкоди в сумі 64 103 грн та вина відповідача у завданні шкоди доведена належними і допустимими доказами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача майнової шкоди.

Крім того, необхідно врахувати, що в кримінальному провадженні прокурором у 2011 році, в межах строку позовної давності, було заявлено аналогічний позов до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, який не був розглянутий по суті у зв`язку із закриттям кримінального провадження постановою Сахновщинського районного суду Харківської області від 09 грудня 2014 року.

Після набрання законної сили вказаною постановою суду у кримінальному провадженні, прокурор у лютому 2015 року пред`явив даний позов в порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги про неналежне повідомлення заявника та її представника про дату і час розгляду справи апеляційним судом відхиляються касаційним судом, оскільки належне повідомлення

ОСОБА_1 про дату і час судового засідання підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи та згідно з яким 23 червня 2017 року ОСОБА_1 отримала повідомлення про судове засідання призначене на 18 липня

2017 року.

Доводи касаційної скарги про неправомірне відхилення апеляційним судом клопотання відповідача щодо відкладення судового засідання також не можуть бути враховані, оскільки вказане клопотання було розглянуто апеляційним судом та відхилено як необґрунтоване і таке, що не підтверджене доказами.

Доводи касаційної скарги про помилкове посилання суду першої інстанції на положення Кодексу законів про працю України не вказують на підстави для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій та не впливають на правильність вирішення справи по суті.

При цьому, суд першої інстанції як правову підставу для задоволення позовних вимог зазначав у тому числі й норми Цивільного кодексу України.

Аргументи касаційної скарги про відсутність у матеріалах справи доказів завдання шкоди державі зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення нових обставин, що згідно статті 400 ЦПК України виходить за межі розгляду справи касаційним судом.

Наслідки звільнення від кримінальної відповідальності із нереабілітуючих підстав, ОСОБА_1 , яка у кримінальній справі була забезпечена правовою допомогою адвоката мали б бути відомі та зрозумілі.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30), - рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Безпідставними є і доводи заявника про те, що суддя апеляційного суду Кісь П. В. 12 листопада 2015 року брав участь у розгляді цієї справи, а тому відповідно не може брати повторну участь у розгляді цієї ж справи.

Згідно частини другої статті 21 ЦПК України 2004 року суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної і першої інстанції, у перегляді справи Верховним Судом України, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи нового рішення апеляційного суду.

Верховним Судом не встановлено передбачених частиною другою

статті 21 ЦПК України підстав, які б свідчили про повторну участь судді

Кіся П. В. в розгляді справи апеляційним судом.

Отже, у справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій виконали свої обов`язки, визначені процесуальним законом (статті 212, 213, 303 ЦПК України 2004 року), повно, всебічно й об`єктивно з`ясували обставини справи та надали їм належну оцінку, ухвалили судові рішення, які є законними та обґрунтованими.

Згідно статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до частини третьої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії).

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення необхідно поновити виконання рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 червня 2016 року.

Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 416, 418, 419, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 червня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 18 липня

2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 10 червня 2016 року.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара С. Ф. Хопта В. В. Шипович