Житомирський апеляційний суд
Справа №274/1851/19 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т. М.
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у місті Житомирі в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 274/1851/19 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 квітня 2019 року,яка постановлена суддею Вдовиченко Т.М.в м. Бердичіві

в с т а н о в и в:

В березні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 02.10.2013 р. в розмірі 12685,49 грн., яка виникла станом на 26.02.2019 р.

29 березня 2019 рокуухвалою судді заява АТ КБ «ПриватБанк» була залишена без руху з наданням строку для усунення недоліків та в подальшому ухвалою від 24 квітня 2019 року була визнана судом неподаною та повернута позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Заявник посилається на ті обставини, що вимоги ухвали судді від 29.03.2019 року були виконані в повному обсязі, про що свідчить заява разом з додатками подана на виконання вимог ухвали 22 квітня 2019 року, а тому підстави для повернення позовної заяви були відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах передбачених ст.367 ЦПК України, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Під час розгляду справи було встановлено, що ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2019 року позову заяву АТ КБ «ПриватБанк» залишено без руху та надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків. При цьому було зазначено, що наданий позивачем на підтвердження розміру заявлених позовних вимог розрахунок заборгованості за кредитним договором не є обґрунтованим (а.с.9).

Копію зазначеної ухвали надіслано позивачу рекомендованим листом 29.03.2019 р. та отримано представником Банка 19.04.2019 р. (а.с.11).

Повертаючи позовну заяву АТ КБ «ПриватБанк», суд виходив з того, що у визначений судом строк зазначені в ухвалі суду від 29 березня 2019 року недоліки не були виконані в повному обсязі.

Проте такий висновок суду першої інстанції є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна також містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються (п.3 ч.3 ст. 175 ЦПК України).

Положеннями ч. 3 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Як визначено ч.1 та 3 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Так, 22 квітня 2019 року позивачем, з метою усунення недоліків зазначених в ухвалі суду від 29 березня 2019 року,було подано заяву в якій Банк зазначив, що відповідно до технології позивача, розрахунки заборгованості за договором формуються шляхом складання їх через програмний комплекс Банку. Розрахунок заборгованості доданий до позовної заяви вважає обґрунтованим, оскільки останній містить відомості щодо розміру відсоткової ставки, розміру нарахованих відсотків, пені, суми коштів, які надходили в рахунок погашення заборгованості, періоду нарахування, відомості щодо розміру простроченого зобов`язання тощо. Крім того, з метою встановлення судом обставин щодо отримання відповідачем кредитних коштів, нарахування та погашення складових заборгованості, до вказаної заяви також додав виписку по особовому рахунку відповідача та довідку про отримані ним картки (а.с.12).

Зі змісту зазначеної заяви вбачається, що недоліки, зазначені в ухвалі судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 29 березня 2019 року позивачем були усунуті.

Як визначено ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються також письмовими доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч.1,3 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.264 ЦПК України визначено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суддя не звернув належної уваги на те, що позивач має право на обґрунтування своїх вимог саме тими обставинами, які він вважає за потрібне вказати в позовній заяві та наданими доказами.

Встановлення фактичних обставин справи, доведеність позовних вимог, дослідження доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність за діючим цивільно-процесуальним законодавством віднесено не до стадії відкриття провадження по справі, а до стадії судового розгляду.

Також суддя не врахував того, що згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску строку позовної давності та інших не передбачених законом підстав.

Як вбачається з тексту позовної заяви та заяви про усунення недоліків, поданої на виконання ухвали судді, позивач надав розрахунок заборгованості, який на його думку є обґрунтованим, оскільки містить всі складові, а також надав додаткові докази на піддержання заявлених вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що достатніх підстав для визнання позовної заяви неподаною та повернення її позивачу у суду не було.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З наведеного вбачається, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23 квітня 2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді