Справа № 442/1784/19 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/811/1988/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого : Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Матяш С.І.

за участю: апелянта ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 .

позивача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів,-

в с т а н о в и в:

в березні 2019 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 в якому просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 04.04.2003.

В обґрунтування позову покликалася на те, що 05.04.2001 року уклала шлюб з ОСОБА_1 . Від шлюбу у них народилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення місцевого Дрогобицького міського суду Львівської області від 30.01.2004 року шлюб між ними розірвано. Згідно дубліката виконавчого листа № 2-1251-03, виданого згідно ухвали суду № 442/4910/17 від 12.07.2017 вбачається, що рішенням суду від 05.04.2001 вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі ј частин із всіх видів заробітку, але не менше як Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.03.2003 року до її повноліття. Вказане судове рішення постановлено станом на 04.04.2003 року, коли донька ще не була інвалідом. Медичним висновком № 3 про дитину - інваліда від 03.01.2018 підтверджено захворювання дитини, внаслідок чого їй присвоєно інвалідність. Встановлений рішенням суду розмір аліментів з врахуванням стану здоров`я дитини не забезпечує належний розвиток та утримання такої. Донька потребує дороговартісних обстежень та лікування. Протягом останніх 10 років намагається здійснювати лікування дитини за кордоном, оскільки вітчизняна методика лікування може лише зашкодити здоров`ю дитини, у зв`язку з анатомічними особливостями здоров`я. На даний час погіршилось її матеріальне становище, оскільки різко піднялись ціни на продукти харчування,одяг, шкільне приладдя. Крім цього, знаходиться у відпустці по догляду за молодшим сином, аліментів на утримання якого не отримує, оскільки є мамою - одиначкою (соціальної допомоги, як така також не отримує), є інвалідом ІІІ групи. Відповідно, її матеріальний стан не дає можливості забезпечувати дочку, а відтак просила її позов задовольнити повністю.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.04.2003, змінено.

Стягунуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 щомісяця аліменти на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У частині позовних вимог щодо стягнення аліментів з дня подання позовної заяви - відмовлено. Стягнення аліментів, встановлених даним рішенням, здійснювати з дня набрання цим рішенням законної сили.

Виконавчий лист, виданий на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.04.2003 у справі №2-1251-03, - відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Дане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач ОСОБА_1 ..

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням доказів та усіх обставин справи. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення врахував лише те, що у нього збільшилась заробітна плата, а тому зробив хибний висновок про суттєве покращення його матеріального становища. Однак, при цьому судом першої інстанції не взято до уваги, що змінився його сімейний стан, а саме, те, що він одружився та у нього з теперішньою дружиною народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який хворіє з народження і потребує значних матеріальних витрат, що підтверджується зокрема, висновком лікаря-спеціаліста від 26.03.2019 року №43.

Також, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, разом із збільшенням заробітної плати, збільшилась і сума аліментів, яку він повинен сплачувати на утримання їхньої спільної з відповідачкою дитини ОСОБА_8 . Станом на даний час сума аліментів, які отримує Відповідачка становить ј частину його щомісячного доходу, що складає близько 4 000-4 500 гривень щомісячно і ця сума постійно зростає.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що стан здоров`я ОСОБА_8 на час подачі позову про зміну розміру аліментів не погіршився, про що свідчать подані позивачкою в якості доказів копії інформаційних карт стаціонарного лікування від 2016 року та 2018 року, згідно яких дитині прописано звичайну дієту та ряд вітамінів і в задовільному стані виписано додому. Звертає увагу суду і на те, що інформаційна карта стаціонарного лікування 2018 року подана без перекладу на українську мову, що унеможливлює ознайомлення та використання останнього як доказу.

Покликається на те, що доводи позивачки щодо погіршення матеріального становища у зв`язку із підняттям цін на продукти харчування, одяг, шкільне приладдя і т. д. стосуються і його, оскільки на його утриманні знаходяться син, хвора мати пенсійного віку, яка лікується і препарати їй призначено довічно, та дружина, яка постійно хворіє з 16-літнього віку, а також її неповнолітня донька.

Крім того, вказує на те, що у нього відсутнє будь яке нерухоме майно та грошові кошти, виключні права на результати інтелектуальної діяльності, корпоративні права, що, відповідно до п.3-1 ч.І ст.182 Сімейного кодексу, враховується при визначенні розміру аліментів, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції.

06 липня 2019 року позивачка ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2019 року у відзиві покликалася на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, а відтак просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення позивачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями частини 1 статті 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив із стану здоров`я та матеріального становища позивачки, стану здоров`я дитини, матеріального становища відповідача - платника аліментів, який є працевлаштованим і отримує регулярний дохід, відповідно має стабільне забезпечення, а також, судом першої інстанції при постановлені оскаржуваного рішення було враховано рівність прав та обов`язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

З копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвали шлюб 23.05.2006. Місце реєстрації розірвання шлюбу - є Відділ реєстрації актів цивільного стану м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 120.

Із дублікату виконавчого листа, виданого 17.07.2017 згідно ухвали суду № 442/4910/17 від 12.07.2017, суд вирішив стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дрогобич, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частин із всіх видів заробітку, але не менше як Ѕ неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи з 28.03.20003 року і до її повноліття.

Із копії посвідчення серії НОМЕР_3 , виданого 19.02.2007 року УПСЗН м. Дрогобич Львівської області вбачається, що державну соціальну допомогу на дитину інваліда ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7, призначено в розмірі 266 грн. Посвідчення видане на термін з 02.04.2007 по 15.01.2018.

Копією медичного висновку № 65 від 20.12.2006 підтверджується те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направляється в районне (міське) управління праці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, опікуна АДРЕСА_1 . Перелік медичних захворювань дає право на одержання соціальної допомоги на дітей - інвалідів до 16 років. Висновок дійсний до 16.01.2018.

Із копії медичного висновку № 3 від 03.01.2018 вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направляється у районне (міське) управління правці та соціального захисту населення за місцем проживання батьків, а саме в АДРЕСА_2 . Перелік медичних захворювань дає право на одержання соціальної допомоги на дітей - інвалідів до 16 років. Висновок дійсний до 16.01.2020, дата перегляду такого 16.12.2019.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 вбачається, що ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 . Його батьками є ОСОБА_11 та ОСОБА_3 .

З довідки «№ 11 від 09.01.2018, виданої Дрогобицькою філією Медичного училища "Медик" вбачається, що ОСОБА_3 дійсно працює викладачем у Дрогобицький філії ТзОВ Медичне училище «Медик» з 14.01.2010 і на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до 6 - ти років.

Із копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_5 , виданого 1.02.2018 Пенсійним фондом України, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , являється інвалідом ІІІ групи. Термін дії посвідчення до 31.01.2020 року.

З розрахунку заборгованості по аліментах від 01.04.2019 по виконавчому листу № 2-1251-03 вбачається, що боржник ОСОБА_1 заборгованості немає, сума переплати становить 1443,60 гривень.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 вбачається, що ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_13 .

Висновком лікаря - спеціаліста № 43 від 26.03.2019 підтверджується, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9, з травня 2013 по даний час перебуває на «Д» обліку в невропатолога.

З висновку лікаря-спеціаліста № 89 від 27.03.2016 вбачається, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8, знаходиться на обліку в сімейного лікаря та гематолога.

Із копії пенсійного посвідчення серії НОМЕР_7 вбачається, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є пенсіонером за віком.

Відповідно до п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, зміна матеріального стану дитини, погіршення чи поліпшення здоров`я однієї зі сторін тощо.

Згідно з роз`ясненнями п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, ст. 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. У свою чергу, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Матеріалами справи підтверджується, що у позивачки змінився сімейний стан, який існував до ухвалення рішення Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області, оскільки у неї народилась ще одна дитина і на даний час вона перебуває у декретній відпустці. Вказане, в свою чергу вплинуло і на зміну (погіршення) матеріального стану позивача, у якої на утриманні стало вже двоє дітей.

Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.04.2003 року слід змінити та стягувати з відповідача в користь ОСОБА_3 щомісяця аліменти на доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Також, колегія суддів погоджується висновком суду першої інстанції про те, що зміна розміру аліментів буде відповідати інтересам дитини, враховуючи її вік, стан здоров`я та матеріальні потреби, додаткові витрати на лікування, а також можливості відповідача.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відтак, на думку колегії суддів, рішення районного суду містить вичерпні висновки, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи, та обґрунтування щодо кожного доводу сторін по суті позову, що є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам та доказам по справі в їх сукупності і присуджений ним розмір аліментів відповідає засадам розумності, справедливості та виваженості.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 274, 367, 368, п.1.ч.1 ст.374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 31.07.2019 року

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета