ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7085/19 Справа № 184/2100/17 Суддя у 1-й інстанції - Малашина Ю. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Барильської А.П., Зубакової В.П.

сторони справи :

позивач Національна академія сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року, ухваленого суддею Малашиною Ю.Б. у м. Покров, повний текст судового рішення складено 02 травня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2017 року перший заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що згідно ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XІІ від 25.02.1992 року та «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затверджений постановою КМУ №964 від 12.07.2006 року, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі. Курсант ОСОБА_1 03.08.2015 року уклав контракт з Міністерством оборони України в особі начальника академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, відповідно до якого зобов`язався проходити військову службу (навчання) у академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного. Однак, 28.08.2016 року написав рапорт на звільнення з складу Збройних сил України у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, в результаті чого виникла заборгованість з утримання його у вищому навчальному закладі в сумі 96570,40 грн., яку просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року, першому заступнику військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Не погоджуючись із рішенням суду, представник Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не застосування законодавства, яке підлягало застосуванню, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, судом не досліджено та не надано оцінки, що виконання підпису в контракті іншою особою, що встановлено висновком експертизи, не виключає факту навмисного підроблення підпису відповідачем ОСОБА_1 . Судом не враховано, що відповідач не заперечує проходження навчання у закладі на повному фінансовому забезпеченні. У зв`язку із проходженням відповідачем навчання прийнято відповідні накази, які є дійсними, чинними. Судом не взято до уваги, що правовою підставою стягнення грошових коштів з відповідача не є контракт, який підписаний не відповідачем, а вимоги ст.25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», яким передбачений обов`язок відповідача у зв`язку із поданим ним особисто рапортом про відрахування

У відзиві на апеляційну скаргу заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, просить апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, посилаючись, що судом першої інстанції не вірно застосовано положення законодавства та не враховано фактичне проходження відповідачем ОСОБА_1 навчання та військової служби за контрактом, що не заперечувалось відповідачем, відрахування його з числа курсантів за його заявою, що передбачає повернення витрачених на його повне утримання коштів.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши доповідьсудді- доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно із витягу з наказу начальника академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного №23-КС від 28.07.2015 року ст.солдата ОСОБА_1 зараховано на перший курс навчання до Академії, на підставі правил прийому до Академії у 2015 році та рішення приймальної комісії від 28.07.2015 року за напрямком підготовки «Військове управління», спеціальність «Управління діями підрозділів ракетних військ і артилерії» (а.с. 15, том.1).
Витягом із наказу начальника Академії №177 від 03.08.2015 року старшого солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 який прибув з в/ч пп НОМЕР_1 , м. Кривий Ріг, з 03.08.2015 року зараховано до списку особового складу Академії та на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта факультету ракетних військ і артилерії. З 03.08.2015 р. ухвалено виплачувати надбавки, оклад за військове звання, премію та щомісячну додаткову грошову винагороду згідно ПКМ від 13.03.2013 р. №161 в розмірі 60% від місячного грошового забезпечення; відповідно до пункту 30 Положення про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України (далі ЗСУ), з 03.08.2015 року ухвалено вважати таким, що уклав контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу військового навчального закладу до закінчення навчання та присвоєння первинного офіцерського звання «лейтенант», відповідно до пункту 34 цього ж Положення раніше укладений контракт ухвалено вважати розірваним (а.с. 24, том.1).
Відповідно контракту від 03.08.2015 року, укладеного між Міністерством оборони України в особі начальника Академії Ткачуком П.П. та ст.солдатом ОСОБА_1 про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу, відповідно до якого зобов`язався проходити військову службу (навчання) у академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного та, зокрема, відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), для проходження військової служби на посадах офіцерського складу в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованості чи від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу (а.с. 234., том 1).
Рапортом від 28.08.2016 написаним власноруч ОСОБА_1 просив відрахувати його з числа курсантів навчальної групи 23 факультету Ракетних військ та артилерії Національної Академії сухопутних військ у зв`язку з небажанням продовжувати навчання. Зазначив, що з постановою Кабінету міністрів України від 12 липня 2006 року №964 «Про затвердження порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у ВНЗ» ознайомлений, та зобов`язався їх відшкодувати (а.с.23, том.1).
Наказом начальника Академії від 31.10.2016 №145-КС (по особовому складу) зі старшим солдатом ОСОБА_1 курсантом навчального курсу факультету ракетних військ і артилерії розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів другого курсу спеціальності «Військове управління» спеціалізації «Управління діями підрозділів артилерії» у зв`язку з розірванням контракту, звільнено з військової служби у запас за п. «и» ч.6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем» (а.с.13 том.1).
Наказом начальника Академії від 01.11.2016 №260 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу Академії, знято з усіх видів забезпечення, виключено зі списків особового складу Академії, зобов`язано відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням в Академії за період з 03.08.2015 р. по 01.11.2016 в сумі 108989 грн. 06 коп. відповідно до Постанови КМУ №964 від 12.07.2006 р. «Про затвердження Порядку відшкодування курсантами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» (а.с.14, том.1).
Відповідно до довідки розрахунку Академії №846 від 01.11.2016 р. ст.солдат ОСОБА_1 зобов`язувався сплатити в касу або на рахунок Академії до 01.12.2016 р. 108989,06 грн., у тому числі: грошове забезпечення 104004,66 грн., продовольче забезпечення 3177,3 грн., медичне забезпечення 37,8 грн., спожиті комунальні послуги та енергоносії 1769,3 грн. (а.с. 22 том.1).
Висновком експерта №2187-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.08.2018 року підпис від імені ОСОБА_1 в розділі «Підписи сторін» контракту про проходження військової служби (навчання ) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 03.08.2015 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Рукописний запис «ст. солдат ОСОБА_1 » в розділі «Підписи сторін» контракту про проходження військової служби (навчання ) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 03.08.2015 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою (а.с. 46-52, том.2).
Відмовляючи прокурору в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки контракт між сторонами не укладено, що підтверджується висновком судової експертизи про його підписання не відповідачем ОСОБА_1 , виключає обов`язку останнього сплачувати витрачені кошти на його повне матеріальне забезпечення.
Однак, колегія суддів не може у повному обсязі погодитися із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
За вимогами ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Проте суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.
Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Спір між сторонами виник з приводу наявності правових підстав для повернення відповідачем ОСОБА_1 у зв`язку з небажанням продовжувати навчання коштів, витрачених на його повне утримання Національною академією сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, під час проходження військової служби.
Статтею 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "і", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

З матеріалів справи видно, що 18.08.2016 року ОСОБА_1 подав рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії в зв`язку з небажанням продовжувати навчання та зобов`язався відшкодувати витрати на утримання у вищому військовому навчальному закладі (а.с.23 том 1).

Наказом начальника Академії від 31.11.2016 №145-КС (по особовому складу) зі старшим солдатом ОСОБА_1 достроково розірвано контракт про проходження військової служби (навчання) у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, відраховано з числа курсантів та звільнено з військової служби у запас за пунктом «и» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту).

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, що правовою підставою для стягнення з відповідача ОСОБА_1 витрат понесених на його матеріальне утримання у зв`язку із проходженням служби та відрахуванням його з числа курсантів Академії в зв`язку з небажанням продовжувати навчання, є положення ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Позивач обґрунтовуючи заявлені вимоги, надав належні, допустимі та достовірні докази проходження навчання ОСОБА_1 в Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, що підтверджується наказом №23-КС від 28.07.2015 року про зарахування на перший курс на підставі рішення приймальної комісії від 28.07.2015, наказом №177 від 03.08.2015 року про зарахування до списку особового складу Академії та на всі види забезпечення, та наказом від 31.11.2016 №145-КС про достроково розірвання контракту про проходження військової служби, у зв`язку із поданим рапортом.

Відповідач ОСОБА_1 не заперечував факту проходження навчання в академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, не надав суду доказів, які б спростували чи поставили під сумнів достовірність наданих стороною позивача документів.

Отже, виходячи з досліджених судом доказів, колегія суддів прийшла до переконання, що ОСОБА_1 проходив навчання в академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, зарахований на перший курс у липні 2015 року та відрахований зі списку особового складу академії на підставі рапорту ОСОБА_1 у зв`язку з небажанням продовжувати навчання, що відповідно положення ст.25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» є підставою для стягнення з нього витрат, пов`язаних з його утриманням у період навчання.

Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що не вчинення відповідачем ОСОБА_1 підпису на контракті про проходження військової служби, що встановлено висновком експерта №2187-18 за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 27.08.2018 року, знімає з нього обов`язок повернути кошти, витрачені державою за період проходження ним навчання в академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного перебуваючи на повному матеріальному забезпеченні, в разі відмови від подальшого навчання.

Отже, дійшовши переконання про обов`язок відповідача ОСОБА_1 повернути кошти витрачені на його утримання за період проходження навчання в академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного, колегією суддів перевірений наданий позивачем розрахунок та докази проведених витрат.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до вимог Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2006 року № 964 (далі - Порядок) та спільного наказу Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16 липня 2007 року № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Пунктом 3 Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженого Постановою КМУ від 12.07.2006 № 964 відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 4 вищезазначеного Порядку відшкодування витрат, розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Відповідно до п.7 вказаного Порядку у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Порядок розрахунку витрат установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою. Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів.

Як видно з розрахунку наданого позивачем, витрати на утримання старшого солдата ОСОБА_1 , курсанта навчальної групи 23 навчального курсу факультету ракетних військ академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного за період з 03 серпня 2015 року по 01 листопада 2016 р. відповідно довідки №846 від 01.11.2016 р. становлять 108989,06 грн., у тому числі: грошове забезпечення 104004,66 грн., продовольче забезпечення 3177,3 грн., медичне забезпечення 37,8 грн., спожиті комунальні послуги та енергоносії 1769,3 грн. Своїм підписом ОСОБА_1 був згодний з наданим йому розрахунком та зобов`язався сплатити його до 01 грудня 2016 року (а.с.17- 22, том.1).

Сторонами не заперечувався факт добровільного відшкодування ОСОБА_1 01 листопада 2016 року грошових коштів в сумі 7434,26 грн., що підтверджується довідкою №1233/фес від 08 грудня 2016 року. Залишок заборгованості ОСОБА_1 становить 96570,40грн., які підлягають стягненню з нього на користь позивача.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено із порушенням та не застосуванням положення ст.25 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин підлягає на підставі положення п.п.1,3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог заступник військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного та стягненню з ОСОБА_1 витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі за період з 03 серпня 2015 року по 01 листопада 2016 р. в сумі 96570,40 грн.
Якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює або ухвалює нове рішення, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Згідно положення ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.
Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом та перегляд справи в апеляційному порядку, позивачем сплачений судовий збір у сумі 1600 грн. та 2400 грн., відповідно (а.с. 1том 1, а.с.93 том 3). Судові витрати за розгляд справи в суді підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в сумі 4000 грн.
Керуючись ст.ст. 374, п.п.1,3,4 ч.1 ст.376, ст.382, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 26 квітня 2019 року скасувати та ухвали нове рішення.
Задовольнити позовні вимоги заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного до ОСОБА_1 про відшкодування курсантом витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі за період з 03 серпня 2015 року по 01 листопада 2016 р. в сумі 96570,40 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Національної академії сухопутних військ ім. гетьмана Петра Сагайдачного судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4000 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття,оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року.

Головуючий:

Судді: