ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ 22-ц/807/2709/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на рішення Шевченківського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо»,про стягнення моральної шкоди та витрат на поховання,

ВСТАНОВИВ

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТДВ «СК «Кредо» про стягнення моральної шкоди та витрат на поховання.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 11.11.2016 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «SKODA SUPER» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги Н-18 Івано-Фрінківськ-Тернопіль, що проходить по вул. Галицькій у м.Тисмениця Івано-Франківської області, вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який бу її батьком і внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Автомобіль марки «SKODA SUPER» р.н. НОМЕР_1 на дату ДТП був застрахований в ТДВ «Страхова компанія «Кредо».

05.07.2017 року представником позивача було подано на адресу страховика - ТДВ «Страхова компанія «Кредо» заяву на виплату страхового відшкодування.

20.09.2017 року за вих. № 724 відповідач направив лист про відмову у виплаті страхового відшкодування з посиланням на те, що ОСОБА_2 в супереч вимогам 33.1.4. ст.. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не повідомив ТДВ «СК Кредо» про подію ДТП.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд, стягнути з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на її користь суму страхового відшкодування, яка складається з 17400 грн. моральної шкоди та 17400 грн. витрат на поховання.

Рішенням Шевченківського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року позов задоволено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 , моральну шкоду в сумі 17400 грн., витрати на поховання в розмірі 17400 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на корить держави судовий збір в розмірі 1409,60 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТДВ «СК «Кредо» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивач скористалась своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не звільняє відповідача від обов`язку виплати страхового відшкодування, у випадку повного чи часткового відшкодування шкоди водієм джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 11.11.2016 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «SKODA SUPER» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги Н-18 Івано-Фрінківськ-Тернопіль, що проходить по вул. Галицькій у м. Тисмениця Івано-Франківської області,вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Смерть ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 19).

Постановою старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області підполковником поліції Сенич В.І. від 31.03.2017 р. кримінальне провадження за фактом даної ДТП за ознаками вчинення кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України закрито за відсутністю в діянні водія транспортного засобу «SKODA SUPER» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

Згідно змісту вказаної постанови позивач ОСОБА_1 була визнана потерпілою у вказаному кримінальному провадженні, та є донькою загиблого ОСОБА_3 , що також підтверджується копією свідоцтва про народження, (а.с. 13).

На момент ДТП цивільно - правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у відповідача за полісом НОМЕР_3 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

05.07.2017 року на адресу ТДВ «Страхова компанія «Кредо» направлено заяву ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування.

Розглянувши заяву та додані до неї документи ТДВ «Страховою компанією «Кредо» було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується листом за вих. № 724 від 20.09.2017 року.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Виходячи з положень ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадку невиконання чи неналежного виконання страхувальником вказаного обов`язку страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника (підпункт 38.1.1 («ґ») пункту 38.1 статті 38 зазначеного Закону).

Зі справи вбачається, що дійсно 11.11.2016 року водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «SKODA SUPER» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись ділянкою автодороги Н-18 Івано-Фрінківськ-Тернопіль, що проходить по вул. Галицькій у м. Тисмениця Івано-Франківської області,вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди.

Як встановлено з матеріалів справи позивачем було понесені витрати на поховання загиблого у ДТП ОСОБА_3 , моральна шкода визначена позивачем в зв`язку із смертю батька є незначною.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно із ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: зокрема, 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Ч. 2 - особам, визначеним у пункті 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Ч.3 - особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів.

Відповідно до ст.1201 ЦК України, особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.

Відповідно до ст.1194 ЦК України - особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 988 ЦК України визначено,що обов`язком страховика є у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно ст.990 ЦК України - страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Статтею 991 ЦК України передбачено виключні підстави для відмови страховика від здійснення страхової виплати, зокрема, страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , який управляв автомобілем настала незалежно від наявності в його діях вини, в розумінні ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України.

Підстави для звільнення водія від відповідальності за заподіяну шкоду у даному випадку передбачені виключно в ч.5 ст.1187 ЦК і в ч.1ст.1193 ЦКУ, і такими підставами є: 1)завдання шкоди внаслідок непереборної сили, 2) внаслідок умислу потерпілого. Такі самі підстави передбачені законом і для звільнення страховика від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану потерпілому в ДТП. Такі самі підстави для відмови у виплаті страхового відшкодування передбачені законом про страхування.

Виходячи зі змісту постанови про закриття кримінального провадження відносно водія ОСОБА_2 за фактом даної ДТП - не встановлено умислу потерпілого і не встановлено непереборної сили. Обставини, на які посилається відповідач (алкогольне сп`яніння потерпілого-пішохода, його поведінка на дорозі, - які на думку відповідача вказують на умисел потерпілого), - не доказують умислу потерпілого на позбавлення себе життя чи на завдання собі шкоди. Висновки у кримінальному провадженні щодо відсутності у водія можливості відвернути наїзд на пішохода вказують на відсутність вини водія, але не є підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, і не встановлюють та не доказують наявності непереборної сили. Наявна в діях потерпілого груба необережність, що сприяла виникненню або збільшенню шкоди, законом розглядається як підстава для зменшення розміру відшкодування, але не є підставою для звільнення від обов`язку відшкодувати заподіяну в даному випадку шкоду.

У справі відсутні докази, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем , що є джерелом підвищеної небезпеки, завдав шкоди позивачеві внаслідок непереборної сили. У справі також відсутні докази, що шкоди було завдано внаслідок умислу потерпілого.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що під час досудового слідства позивач не мала претензій майнового характеру до водія, який вчинив наїзд на пішохода, не звільняє відповідача від виплати страхового відшкодування. До того ж та обставина, що шкода позивачці повною мірою була відшкодована водієм, є припущенням, яке не ґрунтується на будь-яких доказах

Таким чином, не здійснивши страхове відшкодування , страхова компанія діяла в розріз вимог законодавства.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі щодо невірного розрахунку суми судового збору є необґрунтованими.

За положеннями п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" ( в редакції, чинній з 23.10.2013 року) за подання до суду заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлена у сумі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб .

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Зі справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду з позовними вимогами про стягнення витрат на поховання в сумі 17400 грн. що є вимогами майнового характеру та судовий збір за подачу позову становив -768,40 грн. та витрат на відшкодування моральної шкоди 17400 грн., що є вимогами немайнового характеру та судовий збір за подачу позову щодо вимог немайнового характеру становив - 768,40 грн., загалом 1409, 60 грн.

Суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті справедливе судове рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування судового рішення, в справі не виявлено.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки ухвалене рішення відповідає вимогам ст.263 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков