Справа № 346/1290/19
Провадження № 2/346/1184/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі: головуючого судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до Нижньовербізької сільської ради об"єднаної територіальної громади про визнання права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 і після її смерті відкрилася спадщина за заповітом, складеним в її користь. До складу спадщини входить і житловий будинок за адресоюАДРЕСА_1 .

Зазначила, що за життя ОСОБА_2 знесла старий будинок і на земельній ділянці, яка була виділена для обслуговування даного будинку, у 1990 році збудувала новий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Однак, вказане будівництво здійснено без належної дозвільної документації.

Вказує, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 однак приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Галайчук О.Л. відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом по причині відсутності правовстановлюючого документу, яким підтверджується належність на праві власності спадкового майна спадкодавиці. Про вказане нотаріус 07.11.2018 року видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Просить суд визнати за ОСОБА_1 право власності на нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок, позначений в технічному паспорті, виданому ТОВ « Геокадсервіс» 26.02.2018 року літерою «А», на господарські будівлі та споруди - літню кухню «Б», стодолу « В-1», стайню «Е-1», сарай « Г», навіс «Д», оборіг «Ж», навіс «З», вбиральню « І », криницю №1, ворота, огорожу № 2-6, вимощення І.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, представник подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні мотиви підтримує, просить позов задовільнити.

Представник відповідача Нижньовербізької сільської ради об"єднаної територіальної громади в судове засідання не з`явився, подав заяву в котрій просить справу розглянути без їх участі, позовні вимоги визнають.

Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права.

Згідно з положеннями ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном, а ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Відповідно до ч.3,4 ст. 375 ЦК власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що за заповітом чи за законом особа має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі котрої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом встановлено, що 24 грудня 1987 року ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого заповіла позивачу ОСОБА_1 все її майно, яке належатиме їй на день її смерті. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради за реєстровим номером 32 та є чинним, що підтверджується копією спадкової справи (а.с.8,63-81)

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Нижньовербізької сільської ради Коломийського району. (а.с.6)

Після смерті ОСОБА_2 згідно вимог ст. ст. 534 ЦК УРСР ( редакції 18.07.1963 року, яка діяла на час смерті спадкодавця) відкрилася спадщина за вищевказаним заповітом. Позивач у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР ( редакції 18.07.1963 року, яка діяла на час смерті спадкодавця) прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки в шестимісячний строк після її смерті вступила у володіння спадковим майном проживаючи в спадковому господартсві: будинку за АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради ОТГ Коломийського району за № 2241 від 15.11.2018 року.(а.с.9) та копією спадкової справи (а.с.63-81).

Спадкодавиця ОСОБА_2 станом на 15.04.1991 року проживала в господарстві за адресою АДРЕСА_1 , яке відносилося до типу колгоспний двір і була єдиним членом цього двору, що стверджується довідкою виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради ОТГ Коломийського району за № 2241 від 15.11.2018 року. З введенням в дію з 15.04.1991 року Закону України „ Про власність" колгоспні двори ліквідовано і оскільки спадкодавиця ОСОБА_2 була єдиним членом колгоспного двору, тому згідно п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР ( редакції 18.03.1963 року) набула право власності на все майно вказаного колгоспного двору. Станом на дату ліквідації колгоспних дворів у вказаному господарстві був старий житловий будинок. Оскільки старий будинок був непридатним для проживання спадкодавиця ОСОБА_4 знесла його і на земельній ділянці, виділеній для обслуговування даного будинку, в 1990 році збудувала новий житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Однак, вказане будівництво здійснено без належної дозвільної документації, що зазначено у виписці з матеріалів інвентаризаційної справи складеній 26.02.2018 року ТОВ « Геоземкадсервіс».(а.с.10), та згідно вимог п. 1 ст. 376 ЦК України вважається самочинним.

Згідно вимог ст. ст. 524-527, 549 ЦК УРСР ( редакції від 18.03.1963 року, яка була чинною на день смерті спадкодаивці) і ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно п. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, спадкодавиця ОСОБА_2 вправі була вирішити питання узаконення самочинного будівництва ( визнання права власності на новозбудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами). Виходячи з вказаного та листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, якщо право звернутися до суду з вимогою про визнання права власності на самочинне будівництво належало спадкодавцеві ( ОСОБА_2 ), то дана обставина зумовлює у позивача як її спадкоємця, виникнення цього права. Як встановлено, спадкодавиця ОСОБА_2 була законним користувачем земельної ділянки, на якій збудоване нею самочинне будівництво, що стверджується довідкою виконавчого комітету Нижньовербізької сільської ради ОТГ за № 2242 від 15.11.2018 року.

Встановлено, що самочинним будівництвом не порушено прав та інтересів ні територіальної громади с. Нижній Вербіж Коломийського району, ні суміжних землекористувачів, ні інших громадян ,що підтверджується заявою представника Нижньовербізької сільської ради ОТГ про визнання позовних вимог.

Самочинно збудований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами побудовані з додержанням діючих архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних норм і правил, що стверджується виготовленим ПП ОСОБА_5 . звітом про проведення обстеження та визначення технічного стану несучих будівельних і огороджувальних конструкцій та інженерних мереж, на відповідність вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил житлового будинку та господарських будівель по АДРЕСА_1 . У вказаному звіті зазначено про можливість надійної та безпечної експлуатації вищевказаного самочинного будівництва.(а.с.15-26)

Отже, земельна ділянка, на якій знаходиться самочинне будівництво, використана відповідно до її цільового призначення, оскільки дана земельна ділянка передана в користування для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Будь-яких обмежень для використання даної земельної ділянки під будівництво немає, а розташування об"єкту відповідає вимогам забудови даної території.

Згідно виданого 26.02.2018 року ТОВ « Геокадсервіс» технічного паспорта на садибний ( індивідуальний) житловий будинок та виписки з матеріалів інвентаризаційної справи за адресою АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок «А» загальною площею 100 кв.м, житловою 51, 4 кв.м, господарські будівлі та споруди - літня кухня «Б», стодола « В-1», стайня «Е-1», сарай « Г», навіс «Д», оборіг «Ж», навіс «З», вбиральня «Ї », криниця №1, ворота, огорожа № 2- 6, вимощення І.(а.с.10,11-26)

Згідно звіту про оцінку майна від 21.11.2018 року оціночна вартість вищевказаного житлового будинку та господарських будівель та споруд становить 300 081 грн. (а.с.28-43)

Отже, суд прийшов до переконання, що за позивачем ОСОБА_1 слід визнати право власності на житловий будинок та господарські будівлі і споруди за адресою АДРЕСА_1 .

На підставі наведеного та ст.ст.375,376,524,527,1216,1218,1268ЦК України, керуючись ст.ст. 247 ч.2, 268, 273, 354 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а саме: на житловий будинок, господарські будівлі та споруди - літню кухню, стодолу, стайню, сарай, два навіси, оборіг, вбиральню, криницю, ворота, огорожу, вимощення , оціночною вартістю 300 081 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 .

Нижньовербізька сільська рада об"єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження с. Нижній Вербіж вул. Довбуша, 1 Коломийського району Івано-Франківської області, Код .

Суддя Беркещук Б. Б.