РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 листопада 2019 року м. Рівне

Справа № 569/9549/16-ц

Провадження № 22-ц/4815/1283/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Гордійчук С.О.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідачі: 4 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України,
Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України,
Виконавчий комітет Рівненської міської ради,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - начальник Рівненського військового гарнізону командир військової частини НОМЕР_1 майор Довгань І.А.,

за участю позивача, представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року, ухваленого в складі судді Бердія М.А., проголошене в 14 год. 43 хв. в м. Рівне, дата складання повного судового рішення не вказана,
в с т а н о в и в:
У липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до 4 Територіального вузла урядового зв`язку Держспецзв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Виконавчого комітету Рівненської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача начальник Рівненського військового гарнізону командир військової частини НОМЕР_1 майор Довгань І.А. (з урахуванням уточнених вимог) про визнання дій щодо розподілу державного житла по АДРЕСА_1 як службового неправомірними, зобов`язання відкликати клопотання про надання житлу статусу службового, визнання бездіяльності щодо розподілу державного житла по АДРЕСА_1 протиправною та зобов`язання відповідачів здійснити розподіл державного житла у відповідності до вимог чинного законодавства України.
Позов мотивований тим, що він як військовослужбовець, що звільнений в запас, перебуває у загальній черзі під №5 та в позачерговій черзі під №1 на отримання житла, на сім`ю, яка складається із трьох чоловік. У березні 2016 року за кошти держави були придбані 24 квартири, які обліковані через 4 ТВУЗ м.Рівне. Відповідачі, не маючи на те відповідних повноважень, розділили вказане житло на постійне та службове, що призвело до порушення ст.19 Конституції України. Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабміну №1081 від 3.08.2006року передбачено, що 20% житла, придбаного державним коштом має виділятись спецсуб`єктам, до яких віднесені учасники АТО та члени сімей загиблих. Однак ці норми закону не виконані. Придбані ці 24 квартири відповідачі вирішили використати для забезпечення власних потреб, для створення службового житлового фонду житла. Такий статус надавався за клопотанням керівника підрозділу, який не мав на це повноважень та, яке розподілялось ним одноосібно, без врахування черговості, а згодом, наданий статус службового із квартир знімався. Вважає, що такі дії та бездіяльність відповідачів призвели до порушення закону та його прав на житло.
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено порушення прав відповідачами.
У поданій апеляційній скарзі позивач вважає, що суд рішенням визнав реалізацію власного права відповідача шляхом порушення прав інших осіб. Судом не дана оцінка встановленим обставинам та ним не констатовано того, що порядок реалізації права на житло ОСОБА_1 станом на 23.03.2016 року регламентувався нормами Конституції України, ЖК України, Порядком забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабміну №1081 від 3.08.2006року.
Доводить, що у суді відповідачами визнано порушення прав позивача на житло шляхом умисного переведення придбаних за державний кошт 24 квартир в статус службових, оскільки в іншому випадку посадові особи відповідачів не мали б прав та змоги отримати їх у власне користування.
Покликається на те, що судом не дана оцінка тим обставинам, що вимоги наказу Голови Держспецзв`язку №3 від 5.01.2016 року щодо визначення кількості службового та постійного житла не виконано, рішення з цього приводку не прийнято, а 4 територіальний вузол зв`язку не мав повноважень на звернення із клопотанням про надання квартирам статусу службових, таке право належить Рівненському військовому гарнізону, що призвело до отримання квартир особами, які в черзі не перебували, в порядку встановленому керівником на власний розсуд.
Стверджує, що в порушення Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями 20% спірного житла повинно будо бути надане учасникам АТО та іншим особам, чого зроблено не було, а рішення про переведення спірного житла у статус службового відбулось за клопотанням особи, яка не мала права на його подання, з недотриманням регламентом 20 діб, попереднього оприлюднення, що є порушенням закону та його прав на отримання житла в порядку черговості.
Просить рішення суду першої інстанції скасувати, його вимоги задовольнити.
У відзиві на апеляційну скаргу 4 ТВУЗ та Адміністрація Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації вважають рішення суду таким, що постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Покликаються на те, що позивач, набувши право власності на частку в квартирі в порядку приватизації, не може бути забезпечений житлом, побудованим за рахунок бюджетних коштів за адресою АДРЕСА_1 . Доводять, що розподіл житлового фонду квартир у цьому будинку був проведений з дотриманням діючого законодавства, посадові особи відповідачів в процесі надання статусу службового спірному житлу діяли в межах наданих їм повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами. Просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Згідно до ст. 42 ЖК України, жилі приміщення надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов та внесені до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, крім випадків, передбачених статтею 46, частинами першою і другою статті 54, частиною першої статті 90, частиною шостою статті 101, статтями 102, 110, частиною першою статті 114 цього Кодексу, а також інших випадків, передбачених законодавством України.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 на підставі ордеру на житлове приміщення №1346 від 10 грудня 1993 року отримав житло двокімнатну квартиру в АДРЕСА_2 , житловою площею 29,37 кв. м., на склад сім`ї 3 особи та перебуває на квартирному обліку осіб, потребуючих поліпшення житлових умов у 4 ТВУЗ Держспецзв`язку, у загальній черзі під номером 5, складом сім`ї з 6 осіб: ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_2 , зять ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , онука ОСОБА_5 , онука ОСОБА_6 .
У списку осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень ОСОБА_1 не перебуває.
За результатами конкурсних торгів 4 ТВУЗ Держспецзв`язку було здійснено реконструкцію частини гуртожитку під житловий будинок по АДРЕСА_1 , який перебував на балансі 4 ТВУЗ як об`єкт незавершеного будівництва реконструйована частина гуртожитку, та 23 березня 2016 року зареєстровано за Державою в особі Адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України (в оперативному управлінні 4 ТВУЗ) зареєстровано об`єкт нерухомого майна 25-ти квартирний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомості 01.
23 травня 2016 року командування 4 ТВУЗ звернулося до голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України з клопотанням про прийняття рішення щодо розподілу житлового фонду, а саме 24 квартири виділити для потреб 4 ТВУЗ Держспецзв`язку та включити їх до фонду службових житлових приміщень, та 1 квартиру виділити для потреб Управління Держспецзв`язку в Рівненській області, та включити її до житлових приміщень для постійного користування.
Із доповідної записки директора Департаменту логістики Адміністрації Держспецзв`язку, написаної на ім`я Голови Держспецзв`язку, стосовно розподілу житлового фонду 4 ТВУЗ Держспецзвязку у складі 25 квартир, розташованих в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 між підрозділами Держспецзв`язку вбачається, що підтримано пропозицію начальника 4ТВУЗ щодо включення до числа службового житла 24 квартир та для постійного проживання згідно з чергою Управління Держспецзв`язку в Рівненської області 1 квартира, на яку отримано позитивне управлінське рішення Голови Держспецзв`язку (резолюція «Згоден» від 30.05.2016 року).
Листом від 31.05.2016 року №61/02/01-1413, Голова Держспецзв`язку довів до відома начальника 4 ТВУЗ своє рішення про затвердження обсягу службових житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі цього листа, начальник 4 ТВУЗ звернувся з клопотанням №55/03-832 від 02.03.2016 року до голови Рівненської міської ради з проханням включити до числа службового житла зареєстровані в оперативному управлінні 24 квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Пунктом 5 рішення виконавчого комітету Рівненської міської ради «Про розгляд звернень громадян, підприємств та організацій міста з житлових питань» від 11.10.2016 року №115, квартири АДРЕСА_3 , 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані як службові квартири 4 Територіального вузла урядового зв`язку Держспецзв`язку державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Наказом №32 від 28.11.2016 року 4 ТВУЗ військовослужбовцям 4 ТВУЗ розподілені службові квартири в будинку АДРЕСА_1 . Даний наказ 05 грудня 2016 року було погоджено з Адміністрацією Держспецзв`язку, та 07 грудня 2016 року надіслано голові Рівненської міської ради для затвердження даного рішення.
14 лютого 2017 року на засіданні виконавчого комітету Рівненської міської ради було здійснено розгляд звернень громадян, підприємств та організацій міста з житлових питань та прийнято рішення від 14 лютого 2017 року №15 погодити наказ начальника 4 ТВУЗ від 28 листопада 2016 року №32 в частині надання службових квартир у будинку АДРЕСА_4 та 14 однокімнатних №№2,3,4,7,8,9,12,14,17,18,19,22,23,24.
ОСОБА_1 вважає, що у начальника 4 ТВУЗ були відсутні повноваження на звернення із клопотанням про надання квартирам статусу службових, оскільки таке право належить виключно керівнику Рівненського військового гарнізону, що призвело до отримання квартир особами, які в черзі не перебували.
Такі доводи позивача не ґрунтуються на законі, виходячи з наступного.
Пунктом 2 розділу 4 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України і членів їх сімей, затв. наказом адміністрації Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України №3 від 5.01.2016 року передбачено, що житлове приміщення включається (виключається) до (із) числа службового згідно з рішенням виконавчих органів на загальних підставах відповідно до вимог законодавства за клопотанням Голови Держспецзв`язку (начальника підрозділу Держспецзв`язку).
Клопотання начальника підрозділу Держспецзв`язку про включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового погоджується з Адміністрацією Держспецзв`язку. До числа службового може бути включене тільки вільне житлове приміщення. Під службові житлові приміщення виділяються окремі квартири.
Житлове приміщення виключається із числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено із числа житлових приміщень.
Таким чином, цією Інструкцією надано право начальнику підрозділу Держспецзв`язку, за погодженням із Адміністрацією Держспецзв`язку вирішувати питання щодо включення (виключення) житлового приміщення до (із) числа службового.
4 територіальний вузол урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України у відповідності до ст.9 Закону України «Про державну службу спеціального зв`язку» є територіальним підрозділом Держспецзв`язку.
За наведеного, начальник 4 ТВУЗ, отримавши погодження Адміністрації Держспецзв`язку, звернувся до виконкому Рівненської міськради із клопотанням про включення 24 квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 до числа службових, тобто діяв у межах наданих йому повноважень.
Що стосується доводів позивача про невиділення відповідачами до 20 % житла для забезпечення осіб, зазначених у абзаці 2 п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабміну №1081 від 3.08.2006року, то абзац 3 пункту 4 вказаного порядку передбачає виділення 20% житла для учасників АТО та членів їх сімей загиблих в АТО, до яких позивач не відноситься, його права діяннями відповідачів жодним чином не порушено, а покликання скарги в цій частині не заслуговують на увагу.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції, керуючись ст.121 ЖК України, п.8 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року № 37, пунктом 15 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, прийшов до обґрунтованого висновку про те, що при розподілі житла, переведення його в статус службового та надання військовослужбовцям, що проходять дійсну військову службу в 4 ВТУЗ відповідачами було дотримано вимог житлового законодавства. Доводи апеляційної скарги правильності висновків не спростовують.
Відповідно до ст.3 ЦПК України (в редакції на час звернення), ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, не визнання або оспорювання, а в даному випадку позивачем не доведено порушення його прав включенням 24 квартир в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 до числа службових.

Суд першої інстанції, дотримавшись вимог норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення рішення суду без змін, а скарги без задоволення.
Позивач звільнений від сплати судового збору, як ліквідатор ЧАЕС 2 категорії, а тому судовий збір слід віднести за рахунок держави.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 4 липня 2019 року залишити без змін.
Відновити дію рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 4 липня 2019 року у даній справі №569/9549/16-ц.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення виготовлено 13.11.2019 року
Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Гордійчук С.О.