ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9444/19 Справа № 216/2447/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м.Кривий Ріг

Справа №216/2447/16-ц

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Національна суспільна телерадіокомпанія України»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року, яке ухвалено суддею Бутенко М.В. о 15 годині 17 хвилин у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 серпня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акцюнерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (надалі - ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України») про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обгрунтування позову зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2015 року, яке залишено без змін ухвалою ВССУ з розгляду цивільних i кримінальних справ від 17 лютого 2016 року, справа 212/3 54/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «КРИВОРІЖЖЯ» (правонаступником якого є - ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України») про визнання дій незаконними, зміну формулювання підстав звшільнення та стягнення моральної шкоди, задоволено частково та визнано його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України незаконним, стягнуто з Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «КРИВОРІЖЖЯ» моральну шкоду в сумі 1000 грн. В peштi позовних вимог відмовлено.

Посилаючись на те, що питания про поновлення його на роботі не вирішувалося при розгляді вказаної цивільної справи, уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд поновити його на посаді звукорежисера I категорії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «КРИВОРІЗЬКА РЕГІОНАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ «КРИВОРІЖЖЯ»; стягнути з ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у poзмірі 46 962,80 грн.

Відповідач просив суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог у зв`язку з пропуском позивачем місячного строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року позовні вимоги задоволено.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді звукорежисера І категорії Філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «КРИВОРІЗЬКА РЕГІОНАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ «КРИВОРІЖЖЯ».

Стягнуто з ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 46 962,80 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, посилаючись на неврахування судом першої інстанції пропуску позивачем місячного строку, встановленого ст. 233 КЗпП України, для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» Самсонову К.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 , які, кожен окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з Державною організацією Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «Криворіжжя».

Державна організація «Криворізька регіональна державна Телерадіомпанія» «Криворіжжя» була перетворена на Філію Національної телекомпанії України «Криворізька регіональна дирекція «Криворіжжя», а згодом на філію ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «КРИВОРІЗЬКА РЕГІОНАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ «КРИВОРІЖЖЯ» (а.с.22-25, 30-31).

Позивач ОСОБА_1 був звільнений із займаної посади звукорежисера на підставі п. 3 ст. 40 та ст. 43-1 КЗпП України, згідно наказу №30-К від 24 грудня 2014 року, який був виданий Державною організацією «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «КРИВОРІЖЖЯ».

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2015 року, справа 212/354/15-ц, позовні вимоги ОСОБА_1 до Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «КРИВОРІЖЖЯ» про визнання дій незаконними, зміну формулювання підстав звільнення та стягнення моральної шкоди, задоволено частково та визнано його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України незаконним, стягнуто з Державної організації «Криворізька регіональна державна телерадіокомпанія «КРИВОРІЖЖЯ» моральну шкоду в сумі 1000 грн. В решті позовних вимог відмовлено (а.с.9-10).

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.11-12).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 вересня 2015 року скасовано, а рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2015 року залишено в силі (а.с. 6-8).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення позивача ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України визнано незаконним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим останній підлягає поновленню на попередній посаді, зі стягненням середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За правилами ст. ст. 3, 11, 15 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, що виникають із трудових відносин, і суд має розглянути в порядку цивільного судочинства таку справу в межах заявлених позивачем вимог, якщо інше не передбачено Законом.

Частиною 1 ст. 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Не завжди визнання судом звільнення працівника незаконним пов`язане з фактичним поновленням його на роботі. Іноді працівник, що звернувся до суду з позовом про незаконне звільнення, не бажає повернутись на попереднє місце роботи, або має на меті звернутися до суду в майбутньому із самостійним позовом про поновлення на роботі, визнання незаконним наказу про звільнення, тощо, на підставі задоволеного судом попереднього позову про визнання звільнення незаконним, що не суперечить зазначеним вище нормам ЦПК України. В такому разі, коли суд дійде належного висновку про незаконність звільнення, він має ухвалити рішення про визнання звільнення незаконним без поновлення працівника на роботі.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 червня 2015 року, яке набрало законної сили та є чинним, визнано незаконним звільнення позивача ОСОБА_1 за п. 3 ст. 40 КЗпП України, однак питання про поновлення його на попередній посаді судом не вирішувалося, у зв`язку з чим останній має право на звернення до суду із самостійним позовом про поновлення його на роботі.

Доводи відповідача ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» щодо пропуску позивачем ОСОБА_1 місячного строку для звернення до суду з даним позов колегією суддів не приймаються, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_1 було звільнено із посади наказом №30-К від 24 грудня 2014 року (а.с. 5 - зворот).

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу із позовом про визнання звільнення незаконним (а.с. 6-12).

Отже, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про незаконність звільнення в межах місячного строку, визначеного ч. 1 ст. 233 КЗпП України, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги відповідача колегією суддів не приймаються, як такі, що зводяться до невірного тлумачення правових норм.

Таким чином, вирішуючи спір, суд з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку, виконав всі вимоги цивільного судочинства та дійшов вірного висновку, що позивача ОСОБА_1 необхідно поновити на роботі та стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При ухваленні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року №100 (зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року №348).

Згідно п. 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно п. 8 цього Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до пункту 2 вказаної Постанови, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Судом першої інстанції вірно застосовані вказані правові норми та проведено нарахування середнього заробітку за час вимушеного прогулу, виходячи з виплат за жовтень-листопад 2014 року (а.с. 33), тобто за останні два календарні місяці, що передували звільненню позивача із посади, із врахуванням того, що ОСОБА_1 працював на 0,5 ставки.

Разом з тим, встановивши, що ОСОБА_1 працював на 0,5 ставки (а.с. 168), суд першої інстанції прийняв рішення про поновлення останнього на посаді звукорежисера І категорії Філії ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «КРИВОРІЗЬКА РЕГІОНАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ «КРИВОРІЖЖЯ», що не відповідає займаній посаді позивача.

Зважаючи на те, що нормами ст. 235 КЗпП України передбачено поновлення працівника саме на попередній роботі, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення суду шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: «Поновити ОСОБА_1 на 0,5 ставки посади звукорежисера I категорії Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «КРИВОРІЗЬКА РЕГІОНАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ «КРИВОРІЖЖЯ».

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст.ст. 381-383 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляцшну скаргу віповідача Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» - задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 серпня 2019 року - змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини рішення суду в наступній редакції:

«Поновити ОСОБА_1 на 0,5 ставки посади звукорежисера I категорії Філії Публічного акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» «КРИВОРІЗЬКА РЕГІОНАЛЬНА ДИРЕКЦІЯ «КРИВОРІЖЖЯ».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Головуючий:

Судді: