Справа № 529/134/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Диканський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Гвоздика А. Є. у приміщенні Диканського районного суду в смт. Диканька, розглянувши без проведення судового засідання у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" , про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач ОСОБА_1 вказує, що вона працювала в філії "Диканський райавтодор "Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" на посаді провідного економіста. 15.11.2018 року у зв`язку з припиненням (реорганізацією) вказаної філії, її було звільнено з займаної посади про, що був виданий відповідний Наказ підприємства.

Однак, в день її звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП, відповідачем не було проведено виплати всіх сум, що належать їй від підприємства, а саме заробітної плати за жовтень та листопад 2018 року. Такий розрахунок було проведено лише 18 січня 2019 року. Тому, на думку позивача ОСОБА_1 з відповідача на її користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2018 року по 18.01.2019 року 23 445 грн. 75 коп., що становить 75 робочих днів, з середньомісячною заробітною платою 312 грн. 61 коп., яку вона і просить стягнути з відповідача.

10.04.2019 року, ухвалою суду клопотання позивача про витребування з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" задоволено та витребуваного з такого, суми заборгованості по нарахованій але не виплаченій заробітній платі, а також відомості по даті останньої виплаченої суми ОСОБА_1 та за який місяць вона була виплачена.

26.04.2018 року відповідач - Дочірнє підприємство "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" подав до суду відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позивачем не вірно зазначено період затримки виплати при звільненні, оскільки її звільнено з займаної нею посади 15 листопада 2018 року, розрахунок проведено всіх належних їй виплат здійснено 18 січня 2019 року, таким чином період затримки виплати становить всього 45 днів, але аж ніяк не 75, як зазначала позивач. Тому сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 14 067 грн. 45 коп. З огляду на викладені обставини, відповідач вважає. що позовні вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є необґрунтованими, а отже в задоволенні позову в частині стягнення середнього заробітку за період затримки виплати при звільненні в розмірі 23 445 грн. 75 коп., просить відмовити.

Враховуючи те, вказаний спір відноситься до трудових, який відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України розглядається виключно в порядку спрощеного провадження, тому підлягає розгляду саме в такому провадженні і згідно з ч. 13 ст. 7, ч.ч. 3, 5 ст. 279 ЦПК України справа була розглянута без повідомлення сторін в порядку письмового провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

З наявної у матеріалах справи поштової розписки про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позову з доданими до них копіями документів вбачається, що останній зазначені документи отримав 18.02.2019 року, тобто заздалегідь. Однак відзив було подано лише 26.04.2019 року, що значно перевищує термін, який надано для подачі такого згідно ст. 178 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги те, що відповідачем відзив на позов було подано із значним порушенням строків визначених для подачі такого, поважних причин пропуску такого, останній не вказав, тому суд керуючись ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи в порядку письмового провадження, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Судом встановлено, позивач по справі ОСОБА_1 , з 02 листопада 2015 року працювала на посаді провідного економіста в філії "Диканський райавтодор "Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" .

Однак, 15 листопада 2018 року Наказом № 30-К, виданого філією "Диканський райавтодор "Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", позивача по справі звільнено із займаної посади у зв`язку припиненням (реорганізацією) філії "Диканський райавтодор".

Відповідно до положень ст. 116 КзпП передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Встановлено, що при звільненні відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітній платі і не провів з нею повного розрахунку.

Як вбачається з наданої відповідачем, довідки від 16.04.2019 року про доходи позивача по справі, що на момент звільнення останньої, відповідачем не здійснено розрахунку по заробітній платі за жовтень 2018 року та листопад 2018 року, виплата таких відбулась 21 грудня 2018 року та 18 січня 2019 року.

Таким чином, повний розрахунок відповідача, як роботодавця позивача, який відбувся з нею не в день її звільнення, а лише 18 січня 2019 року, що становить 45 робочих днів.

В той же час, згідно ч. 1ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Положення п. 20 та п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці"визначено, що суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справило день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Отже, враховуючи викладене, суд не приймає до уваги твердження позивача, що початком розрахунку стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід здійснювати з 01.10.2018 року, оскільки днем її звільнення є 15 листопада 2018 року, саме цього дня відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунок з останньою всіх належних їй виплат, і наслідки за не проведення такого, відповідно до ст. 117 КЗпП настають саме з 15 листопада 2018 року.

Невчасна виплата відповідачем заробітної плати позивачу, яка відбулась 01 жовтня 2018 року, є порушенням строків її виплати, і в даному випадку не може входити в період обчислення стягнення середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Правила обчислення середнього заробітку передбачені ч.2 ст.235 КЗпП України, ст.27 Закону України «Про оплату праці» та Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі Порядок).

Як вбачається з матеріалів справи, 15 листопада 2018 року позивач була звільнена, а тому останніми календарними місяцями роботи є вересень та жовтень 2018 року.

Відповідно до п.п. 5, 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

З матеріалів справи вбачається, що заробітна плата позивача за останні два календарних місяці, що передували звільненню, склала за вересень та жовтень 2018 року загалом 13129 грн. 60 коп., у вересні-жовтні позивачем було відпрацьовано 42 робочих днів. Тобто її середньоденна заробітна плата становить 312 грн.61 коп. (13 129 грн. 60 коп./ 42 робочих годин за вересень та жовтень = 312 грн. 61 коп.).

Днем звільнення позивача є 15 листопада 2018 року, а фактичний день розрахунку з останньою при її звільненні належних їй виплат відбувся лише 18 січня 2019 року, тобто через 45 робочих днів.

Таким чином, сума середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 14 067 грн. 45 коп. (45 робочих днів х 312 грн. 61 коп.).

За вказаних обставини, оцінивши всі докази в їх сукупності, враховуючи той факт, що звільнення позивача відбулось 15.11.2018 року, а відповідні розрахунки проведенні роботодавцем, відповідачем по справі лише 18.01.2019 року, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача середньомісячного заробітку за період затримки при її звільненні в сумі 14 067 грн. 45 коп., в іншій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог, за таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 384 грн. 10 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, ст. 117, ст. 233 КЗпП України, ст. ст. 10, 12, 13 17, 81, 89, ч.3 ст. 200, ч. 4 ст. 206, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , до Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК Автомобільні дороги України" , вул. Вячеслава Чорновола, 22А, м. Полтава, Код , про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, задоволити частково.

Стягти з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", Код , на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 14 067 (чотринадцять тисяч шістдесят сім) грн. 45 коп..

Стягти з Дочірнього підприємства "Полтавський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України", Код , на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в сумі 384 грн. 10 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуючий: