Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Б. І. ,

при секретарі Тодосієнко О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 м. Біла Церква за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , третя особа: Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква про визнання недійсним рішення житлової комісії про зняття з квартирного обліку та зобов`язання поновлення на квартирному обліку, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою, який мотивує тим, що на засіданні житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 07.03.2019 року було прийнято рішення про його зняття з квартирного обліку на підставі п.9 ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п. 21 розділу 6 Наказу Міністра оборони України від 31.07.2018 року № 380 «Про затвердження Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» - у зв`язку із звільненням його в запас. Таке рішення позивач вважає незаконним та таким, що порушує вимоги вище вказаного Закону, зокрема ст.12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зазначає, що його безперервна військова служба складає більше 20 років. Будь-якого житла у нього немає. А тому, просить суд визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква, яке оформлено протоколом №32 від 07.03.2019 року про зняття його з квартирного обліку та зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити його на квартирному обліку у військової частині НОМЕР_1 м. Біла Церква з 01.05.1998 року.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду від 25 вересня 2019 року у зазначеній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, у встановлений судом строк, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує. Відзив мотивує тим, що позивач не належить до кола осіб, стосовно яких діють положення ч.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Вважає, що позивач не має права продовжувати перебування на квартирному обліку у військовій частині, адже звільнений зі служби у зв`язку із закінченням дії контракту та небажанням його продовження.

Третя особа, яка належним чином повідомлена про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, своїм правом подати письмові пояснення щодо позову або відзиву, у встановлений судом строк, не скористалась.

Крім того, клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Так, судом встановлено, що наказом командира 72 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 29 січня 2019 року №26-РС прапорщика ОСОБА_1 звільнено у запас відповідно до п.2 ч. 5 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» за підпунктом «к» (які проходять військову службу за контрактом, дію якого продовжено понад встановлені строки на період до закінчення особливого періоду або до оголошення рішення про демобілізацію та які вислужили не менше 18 місяців з дати продовження дії контракту, якщо вони не висловили бажання продовжувати військову службу під час особливого періоду) /а.с. 11/.

Згідно зазначеного наказу, ОСОБА_1 підлягає направленню на військовий облік до Білоцерківського ОМВК Київської області.

Як вбачається з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 04.02.2019 року №36, вислуга років позивача у збройних силах становить 27 років 03 місяці 29 днів.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 зараховано прапорщика ОСОБА_1 на квартирний облік в першочергову чергу з 05.08.2016 року, як учасника бойових дій, склад сім`ї 1 особа, що підтверджується витягом з протоколу №47 від 05.08.2016 року засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 . З вказаного протоколу вбачається, що позивач перебував на квартирному обліку в загальній черзі з 01.05.1998 року /а.с. 12/.

Рішенням засідання житлової комісії ВЧ НОМЕР_1 від 07.03.2019 року, яке оформлено протоколом за №32 ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку у зв`язку з тим, що був звільнений з лав Збройних сил України у запас по закінченню контракту.

Відповідач у відзиві не заперечує про перебування позивача у запасі Збройних сил України. В той же час, посилається на те, що нормами Закону, зокрема ч.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачено залишення на квартирному обліку осіб, звільнених після закінчення строку служби за військовим контрактом.

Вирішуючи спір по суті, дослідивши зміст наданих письмових доказів, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та необхідним їх задоволення з наступного.

Так, згідно із частиною першою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

За змістом статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Державою гарантується право громадян на житло та захист від незаконного позбавлення житла (ст.47 Конституції України).

Згідно із статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Суд бере до уваги, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (рішення у справі «МакКенн проти Сполученого Королівства» від 13 травня 2008 року пункт 50, (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» від 02 грудня 2010 року).

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами.

Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднаймом (найм) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом міністрів України.

Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Відповідно до ст.40 ЖК України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Отже, позивач, вислуга на військовій службі якого більше 20 років, який разом з членами сім`ї зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (Довідка про місце проживання №63 від 12.06.2019 року), є пенсіонером за вислугою років (пенсійне посвідчення № НОМЕР_3 ), має право на одержання житла для постійного проживання, а тому має перебувати на квартирному обліку.

Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла (частина 9 ст.12).

У відповідності до ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Статтею 4 Закону передбачено, що Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

В ст. 26 Закону вказано, що звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється:

а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби;

б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

З аналізу вище вказаних норм, звільнені військовослужбовці поділяється на дві категорії, зокрема, ті які придатні для військової служби - звільняються в запас; особи, які не можуть за віком чи станом здоров`я нести військову службу - у відставку.

Як слідує з витягу з наказу командира 72 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 29.01.2019 року №26-РС, ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас. За такого, позивач належить до кола осіб, на яких розповсюджується дія частини 9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п.21 розділ 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, зняття військовослужбовців з обліку проводиться у разі:

поліпшення житлових умов до встановлених норм забезпечення житловою площею громадян у відповідному населеному пункті;

подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на квартирний облік, включення до списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, або неправомірних дій посадових (службових) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік;

в інших випадках, передбачених законодавством.

Натомість, підстави, визначені абзацом першим та другим п.21 розділу 6 вказаної Інструкції відсутні, а інші випадки, передбачені Законом, не встановлені. Ті, на які посилався відповідач (звільнення зі служби за контрактом) не спростовують право позивача на продовження перебування на квартирному обліку, адже позивач є особою, звільненою з військової служби у запас.

За наведеного, суд вважає необхідним захист порушених житлових прав позивача, та обраний ним спосіб захисту відповідає способам, що визначені ст.16 ЦК України.

Отже, з врахуванням приписів вищенаведених правових норм, суд вважає за можливе визнати недійсним рішення житлової комісії в/ч НОМЕР_1 про зняття позивача з квартирного обліку, оскільки він зареєстрований у м. Білій Церкві, житлом для постійного проживання не забезпечений, підстави для зняття його з квартирного обліку, на які послався відповідач, на час звільнення позивача зі служби були відсутні.

Керуючись ст.58 Конституції України, ст.40 ЖК України, п.21 розділу 6 Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, ст.ст. 12,26 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» , ст.ст.12, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 міста Біла Церква, яке оформлено протоколом №32 від 07.03.2019 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку недійсним.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на квартирному обліку у військової частині НОМЕР_1 м. Біла Церква з 01.05.1998 року.

Стягнути з військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Рішення може бути оскаржене.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяБ. І. Кошель