Провадження № 4-с/522/293/19
УХВАЛА

14 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання Грищук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича, за участі стягувача ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

Заявник 18.10.2019 року звернувся до суду зі скаргою на дії та рішення державного виконавця Суворівського відділу Державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича, за участі стягувача ОСОБА_2 , в якій просить:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі О.О. щодо винесення постанови про розшук майна боржника ОСОБА_1 від 15.10.2019 року по виконавчому провадженню № 59829037;

- скасувати постанову державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі О.О. від 15.10.2019 року по виконавчому провадженню № 59829037 про розшук майна боржника ОСОБА_1 ;

- скасувати розшук належного ОСОБА_1 автомобіля «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , розшук якого був оголошений на підставі постанови державного виконавця Першого Суворовського відділу Державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі О.О. від 15.10.2019 року по виконавчому провадженню № 59829037 про розшук майна боржника.

Мотивує свої вимоги тим, що 15.10.2019 року державний виконавець Першого Суворовського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області Буюклі О.О. виніс постанову по виконавчому провадженню № 59829037 про розшук майна боржника ОСОБА_1 , відповідно до якої оголошено у розшук майно боржника: автомобіль «VOLVO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 . В мотивувальній частині оскаржуваної постанови підставою оголошення майна боржника у розшук зазначено, що «... у боржника наявні зареєстровані транспортні засоби. Згідно розрахунку заборгованості станом на 01.01.2019 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів. З метою забезпечення належного виконання рішення необхідно оголосити у розшук майно боржника».

Проте, як вказує заявник, станом на 05.09.2019 року у нього була відсутня заборгованість по оплаті аліментів по вказаному провадженню, так як оплачена її сума в розмірі 18823,50 грн., а складення 02.10.2019 року державним виконавцем нового розрахунку заборгованості, за яким сума заборгованості ОСОБА_1 станом на липень та серпень 2019 року становила 21598,13 грн., виконаний без законних підстав, так як грошові кошти в сумі 4100 доларів США, які ОСОБА_1 вніс на свій поточний рахунок № НОМЕР_3 в АТ «Південний», та які державний виконавець врахував як дохід платника аліментів, насправді були позиченими коштами, а тому не могли вважатися доходом. Про цю ситуацію ОСОБА_1 проінформував через свого представника державного виконавця, однак той проігнорував дане звернення.

Крім того, порушенням закону з боку державного виконавця при винесенні вказаної постанови, заявник вважає те, що лише за наявності заборгованості по оплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернуто на майно боржника, а розшук рухомого майна боржника (транспортного засобу), оголошується лише у разі відсутності рухомого майна за місцем проживання боржника.

Проте, розрахунок заборгованості складено лише за два місяці липень та серпень 2019 року, а свій транспортний засіб автомобіль VOLVO р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_1 не приховував від державного виконавця, і даний транспортний засіб завжди находиться за місцем проживання ОСОБА_1 .

Крім того, у державного виконавця є інформація про наявність у ОСОБА_1 грошових коштів на банківському рахунку, на які стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу, однак, державний виконавець цю інформацію проігнорував та вчинив дії по зверненню стягнення на майно боржника, чим порушив порядок проведення виконавчих дій.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року скаргу ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено її розгляд на 06.11.2019 року.

В судовому засіданні 06.11.2019 року представником скаржника ОСОБА_1 заявлено про необхідність витребувати у ВДВС матеріали виконавчого провадження ВП № 59829037. В зв?язку з чим розгляд справи відкладено до 14.11.2019 року та постановлено ухвалу про витребування вказаних матеріалів виконавчого провадження.

До судового засідання 14.11.2019 року суду надано копію матеріалів виконавчого провадження, надано заперечення державного виконавця, в яких він зазначає, що вчинені ним дії та рішення є законними.

Також, представником ОСОБА_1 подані письмові пояснення по суті, викладених в скарзі, обставин.

У судовому засіданні 14.11.2019 року представник заявника ОСОБА_3 підтримала подану скаргу та просили задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги.

Державний виконавець Буюклі О.О. заперечував проти задоволення скарги.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що в Першому Суворівському відділі державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області на виконанні знаходиться виконавчий лист, виданий 31.07.2019 року Приморським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 12.12.2018 року до закінчення ОСОБА_2 навчання, тобто до 30.06.2021 року.

По даному виконавчому листу постановою від 19.08.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 59829037.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 19.08.2019 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 12.12.2018 року по 31.07.2019 року склала 15298,50 грн.

21.08.2019 року державним виконавцем складено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, в якому зазначено про існування заборгованості по оплаті аліментів у умі 15298,50 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 01.09.2019 року, загальна заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 12.12.2018 року по 01.09.2019 року склала 18823,50 грн.

Обидва розрахунки заборгованості по сплаті аліментів містять посилання на те, що боржником не надано квитанцій про сплату заборгованості. Дані розрахунки заборгованості по сплаті аліментів не оскаржувалися та є чинними.

04.09.2019 року старшим державним виконавцем Першого Суворівського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі О.О. винесено постанову про арешт майна боржника в порядку ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження», з тих підстав, що боржником допущена заборгованість зі сплати аліментів понад три місяці, рішення добровільно боржником не виконується, а тому з метою забезпечення виконання рішення суду потрібно накласти арешт на майно боржника в рамках суми 18823,50 грн., а також винесено 4 постанови про тимчасові обмеження боржника.

04.09.2019 року представником боржника подано квитанцію про оплату аліментів згідно повідомлення від 21.08.2019 року на суму 15298,50 грн.

05.09.2019 року представником боржника подано до ВДВС заяву про скасування, зокрема постанови від 04.09.2019 року про арешт майна боржника та надано квитанцію про оплату 3525 грн., а саме суми залишку непогашеної заборгованості по сплаті аліментів, відповідно до розрахунку від 01.09.2019 року.

Тобто, на переконання суду, станом на 01.09.2019 року заборгованість по сплаті аліментів у ОСОБА_1 , відповідно до існуючих розрахунків заборгованості, була відсутня, про що державний виконавець мав інформацію вже 05.09.2019 року, отримавши від боржника підтвердження оплати аліментів на суму 18823,50 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментам від 05.09.2019 року, відкорегованого відповідно до суми середньомісячного заробітку, загальна заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 12.12.2018 року по 30.09.2019 року склала, з врахуванням сплачених коштів, суму 245,88 грн.

30.09.2019 року державним виконавцем отримано інформацію про наявність в ПАТ АБ «Південний» на ім`я ОСОБА_1 відкрито поточні рахунки на яких перебували грошові кошти в розмірі 1236,13 (1235,61 + 0,52) доларів США та 1,94 Євро, а також отримано інформацію про внесення боржником на свій рахунок 26.07.2019 року 3200 доларів США та 12.08.2019 року 900 доларів США.

Враховуючи отримання банківської виписки по рахункам, державним виконавцем 02.10.2019 року складено, з врахуванням усіх оплат та сум середньомісячного заробітку, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів за період з 12.12.2018 року по 01.10.2019 року, відповідно до якого ця сума склала 21598,13 грн.

Вказаний розрахунок заборгованості по аліментам отримано представником боржника 02.10.2019 року з поміткою про намір надати пояснення з приводу розрахунку заборгованості в строк до 04.10.2019 року.

Крім того, 02.10.2019 року державним виконавцем до АБ «Південний» направлено листа в порядку ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» щодо наявності у банку права на продаж іноземної валюти на внутрішньому валютному ринку для вжиття заходів щодо стягнення з боржника заборгованості в іноземній валюті що міститься на рахунках банку.

03.10.2019 року до державного виконавця звернувся представник ОСОБА_1 з заявою про здійснення перерахунку заборгованості, в якій просив здійснити правильний перерахунок заборгованості ОСОБА_1 з врахуванням того, що кошти в сумі 4100 доларів, які покладені на рахунок ОСОБА_1 в АБ «Південний» є позиченими коштами, а отже не є фактичним заробітком (доходом) в розумінні ч.1 ст. 195 СК України, а сама заборгованість має складатися, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а підтвердження чого надав копію розписки ОСОБА_1 щодо отримання ним 25.07.2019 року від ОСОБА_5 позики в сумі 5000 доларів США.

10.10.2019 року державним виконавцем отримано від представника боржника підтвердження оплати останнім 2500 грн. на виплату аліментів на користь ОСОБА_2

15.10.2019 року старшим державним виконавцем Першого Суворівського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі О.О. винесено постанову про розшук майна боржника в порядку ст. 36 ЗУ «Про виконавче провадження», з тих підстав, що відповідно до довідки МВС у боржника наявні зареєстровані транспортні засоби, а згідно розрахунку заборгованості станом на 01.10.2019 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів, а тому з метою забезпечення виконання рішення суду необхідно оголосити у розшук майно боржника, а саме автомобіль VOLVO р/н НОМЕР_1 .

23.10.2019 року постановою Начальника Першого Суворівського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області скасовані постанови

старшого державного виконавця Першого Суворівського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі О.О. від 04.09.2019 року про встановлення тимчасових обмежень для боржника, з тих підстав, що відповідно до ч.4 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених п. 1-4 ч. 9, ч.14 ст.71 даного Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, що було зроблено стягувачем 16.08.2019 року.

28.10.2019 року державним виконавцем виставлено платіжні вимоги по стягненню коштів, які знаходяться на рахунках боржника в АБ «Південний» та підлягають продажу на МВРУ за національну валюту.

06.11.2019 року представником боржника державному виконавцю надано докази оплати 05.11.2019 року ОСОБА_1 2500 грн. на виплату аліментів на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», на виконавця покладено зобов`язання вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

При цьому, норми, які регламентують порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, про порушення якого державним виконавцем, зазначає ОСОБА_1 містяться в ст.ст. 48-62 Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження», а тому оскаржувані дії державного виконавця по винесенню постанова про розшук майна ОСОБА_1 від 15.10.2019 року, вчинені в порядку ст.36 даного Закону, не можуть бути оцінені судом при дослідженні питання про дотримання державним виконавцем правильного порядку звернення стягнення на майно боржника, що є окремою процесуальною дією державного виконавця.

Порядок стягнення аліментів регламентовано ст. 71 Закону України «По виконавче провадження».

Відповідно до ч.2 вказаної статті, за наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

Отже, законом фактично передбачено надання державному виконавцю додаткових засобів стягнення аліментів, у тому разі, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

З наданих суду доказів вбачається, що станом на 15.10.2019 року у ОСОБА_1 існувала заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої складав 21598,13 грн., що перевищувало суму платежів за три місяці, які обчислювалися, виходячи із середньомісячної зарплати по регіону та складали в даному випадку 2373 грн. щомісячно в липні та серпні 2019 року.

Відповідно до ч.8 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

В зв`язку з чим, посилання ОСОБА_1 на те, що його заперечення щодо розрахунку заборгованості з врахуванням суми вкладу в банк, залишені без уваги державним виконавцем, позбавлені правового змісту, тим більше, що роз`яснення з цього приводу, отримані 24.10.2019 року представником боржника.

Наразі, суду не надано доказів того, що розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 від 02.10.2019 року, на неправильність якого посилається боржник, оскаржувався останнім в судовому порядку та існує судове рішення, яке набуло чинності щодо результатів такого оскарження.

Тобто, виходячи з викладеного, суд має оцінити правомірність дій і рішень державного виконавця виключно щодо застосування розшуку автомобіля боржника, який вчинено на підставі положень ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження».

Оскільки державним виконавцем вчинено дії щодо арешту майна ОСОБА_1 постановою від 04.09.2019 року, яка є чинною, а звернення стягнення на рухоме майно (автомобіль) боржника допускається положеннями ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», то суд вважає, що дії державного виконавця щодо розшуку автомобіля боржника викликані об`єктивною необхідністю встановити фактичне перебування автомобіля для вчинення подальших дій, які направлені на забезпечення виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Більше того, скаржник був зобов`язаний надати до державної виконавчої служби декларацію про майно та доходи, про що його було повідомлено у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Відомості про транспортні засоби, зокрема марка автомобіля, реєстраційний номер та його місцезнаходження, зазначаються в Декларації про доходи та майно боржника, про що свідчить вимоги до декларації встановлені в додатку №1 до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року.

Матеріли справи не підтверджують подання ОСОБА_1 декларація про доходи та майно.

При цьому, матеріали виконавчого провадження не містять будь-яких доказів того, що державному виконавцю було відомо місце знаходження автомобіля, щодо якого застосовано розшук. Такі докази не надані і суду стороною заявника, а посилання представника ОСОБА_1 на особливості виконання працівниками поліції постанови державного виконавця про розшук автомобіля, не є доказами порушення державним виконавцем норм чинного законодавства.

За таких обставин, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог ОСОБА_1 , та відмовляє у задоволенні його скарги.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10, 12, 48, 76, 81, 257, 258, 259, 260, 263, 268, 353, 354, 447, 450-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Буюклі Олега Олексійовича, за участі стягувача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а в разі її оскарження - після розгляду справи апеляційним судом, якщо вона не буде скасована.

Повний текст ухвали суду складено 19.11.2019 року.

Суддя В.Я.Бондар