Справа № 449/196/19 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/1766/19 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої - судді Копняк С.М.,

суддів - Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в письмовому провадженні, в приміщенні Львівського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2019 року, постановлене у складі головуючого судді Борняка Р.О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів. Позовні вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірваний 18.01.2011 року. Від спільного подружнього життя у них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Золочівського районного суду Львівської області з відповідача вирішено стягувати аліменти на її користь у розмірі по 300 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи, що встановлений раніше розмір аліментів на даний час є мізерним та не забезпечує належного рівня проживання і виховання дитини, просила збільшити розмір стягуваних аліментів до 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просила покласти на відповідача.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2019 року позов задоволено частково. Постановлено змінити та збільшити розмір аліментів, визначених до сплати за рішенням Золочівського районного суду Львівської області, і стягувати з ОСОБА_2 на користь матері ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня вступу рішення в законну силу і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2019 року оскаржила позивач. Вважає вказане рішення таким, що увалено без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, а відтак необґрунтованим і незаконним.

Скаргу мотивує тим, що в рішенні суду немає жодного обґрунтування в частковому задоволенні позовних вимог. Без належних доказів суд дійшов висновку про неспроможність відповідача сплачувати аліменти, про які просила позивач.

Зазначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, вирішуючи про збільшення та стягнення аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд з власної ініціативи змінив позовні вимоги з твердої грошової суми, яку просила позивач, на розмір аліментів, передбачений у відсотковому відношенні до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тоді як таке формулювання взагалі відсутнє в СК України. Також не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часу виникнення права на отримання аліменти, оскільки вважає, що такі слід стягувати з часу пред`явлення позову.

Просить рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2019 року скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 351 ЦПК України (в редакції закону від 03.10.2017 року) судом апеляційної інстанції у цивільних справах є апеляційний суд, у межах апеляційного округу якого (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду) знаходиться місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до Указу Президента України №452/2017 від 29.12.2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» створено Львівський апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Львівську область, з місцезнаходженням у місті Львові.

04 жовтня 2018 року у газеті «Голос України» опубліковано повідомлення голови Львівського апеляційного суду про початок роботи новоутвореного суду.

А відтак, справа розглядається Львівським апеляційним судом у межах територіальної юрисдикції якого перебуває районний суд, який ухвалив рішення, що оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи. Таким чином, дана справа, у якій переглядається рішення суду по справі з ціною позову, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЦПК України, розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у ч. 13 ст. 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається в порядку передбаченому ч. 5 ст. 272 ЦПК України.

В той же час, ураховуючи, що згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.

У відповідності до приписів ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам відповідає лише частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вирішуючи спір і частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому дійшов висновку, що розмір аліментів, що стягуються за рішенням Золочівського районного суду Львівської області слід змінити та збільшити такий у відсотковому співвідношення до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, з правильністю та обґрунтованістю висновків суду першої інстанції колегія суддів погоджується лише частково з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов`язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сторони у справі.

З виконавчого листа Золочівського районного суду Львівської області від 11.05.2010 року вбачається, що з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 300 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Судом також встановлено, що присуджених судом коштів у розмірі 300 грн. 00 коп. недостатньо для забезпечення нормального утримання та розвитку дитини, оскільки дитина росте, розвивається, вчиться, потребує повноцінного харчування, цікавого відпочинку, вітамінів, одягу і взуття, з якого швидко виростає.

Звертаючись до суду із позовом, позивач ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 300 грн. 00 коп. до 2 000 грн. 00 коп. щомісячно, посилаючись на зміни у законодавстві та необхідність несення додаткових витрат пов`язаних з фізичним, духовним та моральним розвитком дочки, а також на те, що відповідач є працездатною особою, яка може надавати таке утримання.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір - 30%).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

При цьому, суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Судом встановлено, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів, матеріальний стан сторін змінився. Присудження судом коштів у сумі 300 грн. 00 коп. недостатньо для забезпечення нормального утримання та розвитку дитини, оскільки дочка росте, розвивається, вчиться, потребує повноцінного харчування, відпочинку, вітамінів, одягу і взуття, на що відповідно необхідні додаткові затрати на утримання дитини.

Як стверджує позивач, вона самостійно виховує дочку.

Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, суд врахував матеріальне становище сторін, зокрема вірно врахував ту обставину, що на даний час мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом положень ст. ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст. ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

Отже, прожитковий мінімум на дітей з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів значно виріс, і саме ч. 2 ст. 182 СК України змінено Законом України № 2037-УІП «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року. Визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, замість 30%, як це було до того та на момент винесення рішення.

Згідно правового висновку, викладеного Верховним Судом 03.05.2018 року в справі № 581/638/17-ц, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав може змінюватись. Прийняття Закону «Про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів» спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет на 2019 рік" прожитковий мінімум, для дитини віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року складає 2027 грн. 00 коп., з 1 липня - 2 118 грн. 00 коп., з 1 грудня - 2 218 грн. 00 коп.

З врахуванням встановлених обставин справи, а саме, що у позивача збільшилися видатки на утримання дитини, що виключає можливість забезпечувати належне та повноцінне її виховання з розміру аліментів, визначеного у рішенні Золочівського районного суду Львівської області, а також за відсутності доказів про те, що за своїм матеріальним станом відповідач не може надавати належного утримання своїй дитині, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про підставність позовних вимог про збільшення розміру аліментів.

Проте, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини щомісячно в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції в повній мірі не врахував вимоги закону.

Так, згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, суд на вказане положення норми матеріального права уваги не звернув та стягуючи аліменти у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не вирішив вимогу позивача про визначення аліментів у твердій грошовій сумі згідно ч. 1 ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 правом на відзив не скористався та не надав доказів не спростування позовних вимог.

Окрім того, визначаючи розмір аліментів на утримання дитини щомісячно в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції не врахував, що визначений судом розмір аліментів не є значним, та в повній мірі не відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності.

Колегія судів враховує, що батьки несуть рівну відповідальність за виховання дітей. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку, в тому числі право на харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.

Таким чином, з урахуванням рівного обов`язку сторін щодо утримання дитини та з метою створення необхідних передумов для розвитку дитини і забезпечення організації життя, а також враховуючи доведеність зміни матеріального стану позивача, та відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, колегія суддів доходить висновку про часткову обґрунтованість апеляційної скарги ОСОБА_1 , і наявність підстав для зміни рішення суду в частині визначення розміру стягнення аліментів на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення дитиною повноліття, а саме збільшення такого до 1 500 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення нею повноліття.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не довела належними та допустимими доказами наявність у відповідача доходу, який надавав би йому можливість сплачувати аліменти у визначеному нею розмірі 2000 грн. 00 коп. щомісячно до досягнення нею повноліття.

Також, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вона не позбавлена можливості у разі необхідності та покращення матеріального стану платника аліментів (збільшення заробітної плати та наявність інших доходів) в подальшому звертатись до суду із вимогами про збільшення розміру аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що право на отримання аліментів у збільшеному розмірі виникає з часу пред`явлення позову, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем пред`явлено вимогу не про стягнення аліментів, а про збільшення розміру аліментів.

Визначаючи час стягнення аліментів у новому розмірі, колегія суддів враховує роз`яснення, викладені в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», де чітко визначено про початок стягнення аліментів у новому розмірі - такі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, частково не відповідають обставинам справи та судом невірно застосовано матеріальний закон, а відтак і про часткову обґрунтованість апеляційної скарги і зміну рішення суду першої інстанції в частині способу та розміру стягуваних аліментів, та що стягувати такі слід щомісячно у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500 грн. 00 коп.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст даного судового рішення складено 05 серпня 2019 року.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 268, 367 - 369, 374 ч. 1 п. 2, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 01 квітня 2019 року змінити.

Абзац перший резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції:

«Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - задовольнити частково. Збільшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 11 травня 2010 року та стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1 500 грн. 00 коп. (одна тисяча п`ятсот грн. 00 коп.) щомісяця, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 0 5 серпня 2019 року.

Головуюча Копняк С.М.

Судді: Бойко С.М.

Ніткевич А.В.