ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

30 липня 2019 року

м. Харків

справа № 643/16457/18

провадження № 22-ц/818/2382/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря - Сізонової О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Наталія Владиславівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та про визнання права власності в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року, постановлене під головуванням судді Ференчук О.В., в залі суду в місті Харкові, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та усунення спадкоємців від права на спадкування.

У лютому 2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали до суду зустрічний позов до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Наталія Владиславівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення.

У грудні 2018 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року позов ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено. Визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за правом представлення на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 35,30 кв. м, житловою - 17,70 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/2 частині за кожним. Визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за правом представлення на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 59,30 кв. м, житловою - 41,80 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, по 1/2 частині за кожним. Визнано за ОСОБА_1 та за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за правом представлення на автомобіль марки "Chevrolet" зеленого кольору, тип ТЗ- легковий універсал В, кузов НОМЕР_1 , 2008 року випуску, по 1/2 частині за кожним. Позов ОСОБА_5 задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім`єю без шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 2002 року по день смерті останнього, а саме - по ІНФОРМАЦІЯ_1 . В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду першої інстанції від 22.01.2019 року та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 - відмовити.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є недоведеними та необгрунтованими. Вони не спілкувалися з померлим ОСОБА_7 за час його життя, родинних стосунків не підтримували, не цікавились його станом здоров`я. Вони навіть не знали про факт його смерті, не були присутні на похованні, не надавали допомоги рідним та близьким померлого в організації поховання. Вимоги ОСОБА_5 також є недоведеними, оскільки довідка ОСББ «Травневе» від 23.12.2016 року не засвідчує достовірності факту проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_7 однією сім`єю без шлюбу.

Відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і відповідно племінниками ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому за правом представлення позивачі є спадкоємцями другої черги після смерті останнього. Крім того, суд вважав доведеним факт спільного проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 2002 року по день смерті останнього, а саме - по ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому у зв`язку з задоволенням вимог позивачів за первинними позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо визнання права власності в порядку спадкування за правом представлення, вимоги ОСОБА_5 в частині визнання права на спадкування у четверту чергу не підлягають задоволенню.

Такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_1 (а.с.156-159 т.1).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , їх батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ( а.с. 94, 162 т.1).

Батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_1 померли, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_8 та ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_9 (а.с.160-161 т.1).

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є рідними братами. А позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними племінниками ОСОБА_7 .

ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 157 т.1).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.88 т.1).

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, яка складається із наступного майна: однокімнатна квартира АДРЕСА_4, трикімнатна квартира АДРЕСА_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіль марки "Chevrolet" зеленого кольору, тип ТЗ- легковий універсал В, кузов НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

Постановою приватного нотаріусу ХМНО Саутенко Н.В. від 29 вересня 2017 року позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , посилаючись на наявність інформації про позовну заяву від 06.04.2017 року, подану ОСОБА_10 до Московського районного суду м.Харкова, щодо заборони вчинення нотаріальних дій, а саме: видачі свідоцтв про право на спадщину відносно спадкового майна після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.20 т.1).

Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що вони є племінниками ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тому вважають, що за правом представлення за ними слід визнати право власності в порядку спадкування за законом по Ѕ частині на наступне майно:

- однокімнатної квартири АДРЕСА_4 ,

- трикімнатної квартири АДРЕСА_2 ,

- легкового автомобіля марки "Chevrolet" зеленого кольору, тип ТЗ- легковий універсал В, кузов НОМЕР_1 , 2008 року випуску.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1262 ЦК України передбачено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до положень ч.3 ст. 1266 КК України, племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка б належала за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтями 1296, 1297, 1298 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Таким чином ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як племінники спадкодавця ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до змісту ст. 1266 ЦК України наділені правом спадкувати частину майна, яка належала їхньому дядьку ОСОБА_7 , за правом представлення, після смерті їхнього батька ОСОБА_1 .

Спадкоємців першої черги та інших спадкоємців другої черги після смерті ОСОБА_7 немає. Дані про наявність заповіту також відсутні.

Висновок суду першої інстанції про те, що наявні підстави для визнання за позивача права власності в порядку спадкування за правом представлення по Ѕ частині за кожним однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , по Ѕ частині за кожним трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , по 1/2 частині за кожним на автомобіль марки "Chevrolet" зеленого кольору, тип ТЗ- легковий універсал В, кузов НОМЕР_1 , 2008 року випуску,- відповідає закону.

Посилання апелянта на те, що позивачі не спілкувалися з померлим ОСОБА_7 за час його життя, родинних стосунків не підтримували, не цікавились його станом здоров`я, не знали про факт його смерті, не були присутні на похованні, не надавали допомоги рідним та близьким померлого в організації поховання, тому не мають права на спадкування, - не приймаються до уваги колегією суддів. Наявність стійких сімейних зв`язків за життя спадкодавця не є необхідною умовою для спадкування за законом.

Як зазначено вище, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними племінниками померлого ОСОБА_7 . Їх рідний батько ОСОБА_1 помер до відкриття спадщини. Вони у встановлений законом строк звернулись із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини. Даних про наявність інших спадкоємців першої або другої черги або спадкоємців за заповітом, - матеріали справи не містять.

За таких обставин доводи апеляційної скарги в цій частині не грунтуються на законі.

Крім того суд першої інстанції обгрунтовано, виходячи із наявних у справі доказів, прийшов до висновку про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , при цьому неправильно визначився із періодом щодо встановлення такого факту.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно довідки, наданої ОСББ «Травневе» від 23.12.2016 року, ОСОБА_5 проживала без реєстрації шлюбу із ОСОБА_7 за місцем реєстрації - АДРЕСА_3 у період з 2002 року по вересень 2016 року ( а.с. 265 т.1).

Також судом було оглянуто фотокартки за різні періоди часу, на яких зображені ОСОБА_5 разом із ОСОБА_7 за різних обставин: на відпочинку, у колі друзів та рідних тощо.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 просила залучити нові докази на підтвердження зазначеного факту, в тому числі докази, що вона здійснювала поховання ОСОБА_7 ; після його смерті здала до органів Національної Поліції зареєстровану на нього зброю; медичні документи, з яких убачається, що протягом часу, на який посилається ОСОБА_5 , ОСОБА_7 лікувався за адресою місцезнаходження її квартири; крім того було надано копію нотаріально посвідченого договору іпотеки за 2008 рік, укладений особисто ОСОБА_7 , в якому він зазначив своєю фактичною адресою, адресу квартири ОСОБА_5 .

Вказані документи було оглянуто судом апеляційної інстанції, проте у залученні їх було відмовлено, оскільки такі докази не були подані до суду першої інстанції.

Разом з тим встановлюючи факт проживання однією сім`єю ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 2002 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що інститут спільного проживання осіб, як чоловіка і жінки, який породжує юридичні наслідки, передбачений Сімейним кодексом України, який набрав чинності лише 01.01.2004 року.

Тому такий факт може бути встановлений лише, починаючи з 01 січня 2004 року.

До сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми СК України застосовуються лише в частині тих прав і обов`язків, що виникли після набрання ним чинності.

КпШС України, який діяв до 1 січня 2004 року, не містив норм, які регулюють режим спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 висновків суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року слід змінити в частині періоду встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , а саме з 01.01.2004 року по день смерті останнього. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 січня 2019 року - змінити в частині періоду встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_7 .

Встановити факт проживання однією сім`єю без шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з 01.01.2004 року по день смерті останнього.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення виготовлено 05.08.2019 року.