Постанова

Іменем України

30 жовтня 2019 року

м. Київ

справа № 303/215/19

провадження № 61-16700св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого -Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Кривцової Г. В., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - державний виконавець Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Закарпатській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року у складі судді Курах Л. В.

та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 липня 2019 року у складі колегії суддів: Кондори Р. Ю., Мацунича М. В., Фазикош Г. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо перерахування виконавчого збору.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 29 травня 2017 року у справі № 303/2375/17 стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») 293 738 грн 41 коп. заборгованості за кредитом. Постановою старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Закарпатській області Осташук Л. С. від 09 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54463584 щодо стягнення зазначених коштів. Постановою державного виконавця від 18 жовтня 2107 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

У процесі виконання рішення суду заявник повністю сплатив заборгованість, що підтверджується довідкою банку від 09 листопада 2018 року № 801-3-152. Заявою від 20 грудня 2018 року він звернувся до Державної виконавчої служби України та запросив фінансовий звіт за результатами виконавчого провадження. З відповіді Державної виконавчої служби України від 02 січня 2019 року за № 8-54463584/19 довідався, що з нього було стягнуто загалом 69 547 грн 86 коп, з яких перераховано: на користь стягувача - 40 000 грн 72 коп, виконавчий збір на користь держави - 29 083 грн 14 коп, витрати на проведення виконавчих дій - 451 грн.

Вважає, що стягнення з боржника виконавчого збору є незаконним.

Відповідно до редакції Закону України «Про виконавче провадження», у редакції чинній на момент відкриття виконавчого провадження, виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 % від суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За правилами щодо дії закону в часі, до правовідносин, пов`язаних зі стягненням виконавчого збору, належить застосовувати ту редакцію закону, яка була чинною на момент відкриття виконавчого провадження.

Тому виконавчий збір повинен складати 10 % від суми, що фактично стягнута. Оскільки за період з 18 січня 2017 року по 03 грудня 2018 року стягнуто було 69 547 грн 86 коп., то виконавчий збір повинен складати 6 954 грн 78 коп.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив визнати протиправним перерахування виконавчого збору в розмірі 29 083 грн 14 коп. державним виконавцем Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області; зобов`язати Мукачівський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області визначити виконавчий збір за результатами виконавчого провадження № 54463584 у розмірі 10 % суми, що фактично стягнута.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року провадження у справі № 303/26/19 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мукачівського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо перерахування виконавчого збору закрито.

Роз`яснено ОСОБА_1, що розгляд такої справи належить до предметної юрисдикції адміністративних судів та до територіальної юрисдикції Закарпатського окружного адміністративного суду.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», крім тих, щодо яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК Українисуд ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі та правильно застосував положення пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Ухвалою судді Верховного Суду від 18 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у вказаній справі.

У вересні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до частини другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Разом з тим указана норма застосовується у разі виконання рішення іншого органу або стягнення виконавчого збору тільки у випадку відкриття окремого виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

Відзив на касаційну скаргу учасники справи до суду не подали.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

29 червня 2017 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області видано виконавчий лист у справі № 303/2375/17 за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу.

Рішенням цього ж суду від 29 травня 2017 року стягнуто солідарно з боржників на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 293 738 грн 41 коп.

Постановою старшого державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Осташук Л. С. від 09 серпня 2017 року відкрито виконавче провадження № 54463584 із примусового виконання вказаного виконавчого листа та стягнуто виконавчий збір у розмірі 29 564 грн 14 коп. (а.с. 6-7, а.с. 9).

Відповідно до довідки ПАТ «ОТП Банк» від 09 листопада 2018 року № 801-3-152 ОСОБА_1 повністю сплатив заборгованість і банк не має до нього претензій за кредитним договором від 12 червня 2008 року № ML-803/037/2008 (а.с. 8). Постановою головного державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області Добоні В. М. від 03 грудня 2018 року виконавче провадження закінчено на підставі пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом) (а.с. 44).

З відповіді Державної виконавчої служби України від 02 січня 2019 року за № 8-54463584/19 Мукачівський міський відділ Державної виконавчої служби поінформував ОСОБА_1 , що сума стягнення з боржника за період з 18 жовтня 2017 року до 03 грудня 2018 року склала загалом 69 547 грн 86 коп, з яких перераховано: на користь стягувача - 40 000 грн 72 коп, виконавчий збір на користь держави - 29 083 грн 14 коп, витрати на проведення виконавчих дій - 451 грн (а.с. 9, а.с. 46).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція).

У рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та 29465/04, § 24) Європейський суд з прав людини закріпив поняття «суд, встановлений законом», яке стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність.

Поняття «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) визначено, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом пункту 7 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно з частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою, частиною другою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18) та у справі № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18), від 28 листопада 2018 року у справі № 2-01575/11 (провадження № 14-425цс18), від 13 березня 2019 року у справі № 545/2246/15-ц (провадження № 14-639цс18).

Таким чином, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновком судів попередніх інстанції про те, щоскарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мукачівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області щодо перерахування виконавчого збору не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

Частиною першою статті 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 09 квітня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 30 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Г. В. Кривцова

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк