"13" листопада 2019 р.
Справа 642/1601/19
Провадження № 2/642/920/19
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

04 листопада 2019 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Вікторова В.В.

за участю секретаря Самотой М.Є.

представника позивача ОСОБА_1 В.

представника відповідача - адвоката Кравченко С.П.

розглянувши в порядку загального провадження у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просила скасувати рішення Державного реєстратора Зміївської міської ради Калініної Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 41764805 від 23.06.2018) на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 28,6 кв. м по вул. АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

В обгрунтування позову зазначено, що відділом контролю за розміщенням малих архітектурних форм та тимчасових споруд Департаменту територіального контролю Харківської міської ради під час здійснення заходів самоврядного контролю виявлено факт самовільного розміщення споруди (павільйону) біля будинку по АДРЕСА_1 . Під час виїзду на місцевість власником надано до посадових осіб Департаменту для ознайомлення довідку та технічний паспорт, видані ТОВ «АМРА ГРУП». Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана споруда являється нежитловою будівлею літ. «А-1», загальною площею 28,6 кв.м., по АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є: довідка (серія та номер: б/н, видана 22.05.2018), технічний паспорт (серія та номер: б/н, виданий 22.05.2018, видавник: ТОВ «АМРА ГРУП»). Дозвільні документи на будівництво об`єкта за вищевказаною адресою у відповідача відсутні. Єдиний Реєстр документів, що дає право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів Державної архітектурно-будівельної інспекції України є відкритим, розміщеним на офіційному сайті Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Земельна ділянка під зазначеним об`єктом у власності держави або приватній власності не перебуває, а отже в силу положень ст. 83 Земельного Кодексу України є комунальною. Станом на теперішній час згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна нежитлова будівля літ. «А-1» загальною площею 28,6 кв.м., належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі зазначеної довідки та технічного паспорту. На підставі викладеного, позивач вважає, що відповідачем при реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна було порушено вимоги діючого законодавства, а саме: інспекція є єдиним органом уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів на території міста Харкова (об`єкти класу наслідків СС1 та СС2), тому об`єкт по АДРЕСА_1 не прийнято до експлуатації та зведено самочинно за відсутності дозвільних документів на будівництво. Крім того, ділянка під об`єктом у приватній або державній власності не перебуває, отже є комунальною. А відповідач, неправомірно набувши речове право на об`єкт будівництва, розташований на земельній ділянці комунальної власності, фактично позбавив міську раду прав на неї (володіння, користування розпорядження).

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання (а.с. 36-37).

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року до вирішення справи по суті заборонено відчуження нежитлової будівлі літ. «А-1» загальною площею 28,6 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії (а.с. 39-40).

31 травня 2019 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кравченко С.П. надав письмовий відзив по справі до Ленінського районного суду м. Харкова (а.с. 69-71).

У відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що відповідно до відомостей, що містяться в технічному паспорті об`єкт побудований у 1990 році, коли не існувало нормативно-правового документа, що регламентував процедуру введення в експлуатацію подібних об`єктів. Постановою КМУ № 499 від 05.08.1992 р. затверджений Порядок про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення (втрата чинності 30.12.2004 р.). Цивільний кодекс Української РСР також не містив подібних норм, в тому числі поняття самочинне будівництво. Позивач не спростовує факт будівництва в 1990 році. З прийняттям Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97- ВР від 1997 р. втратив чинність Закон Української РСР "Про місцеві Ради народних депутатів Української РСР та місцеве самоврядування" відповідно до якого (ст. 35 «Повноваження в галузі будівництва») до повноважень органів місцевого самоврядування не входили функції прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Рішенням ХМУ № 7/15 від 20.11.2015 р. створено самостійний виконавчий орган - Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради, який здійснює державний архітектурно-будівельний контроль у межах міста Харкова, наділений правом самостійного звернення до суду, у разі порушення містобудівного контролю. Однак, позивачем не надано до суду доказів порушень його прав та прав третіх осіб. Строків подання документів для реєстрації права власності законом не встановлено як на 1990 рік, так і на 2019 рік. Також позивач у позові зазначає, що об`єкт збудований без дозвільної документації та не введений в експлуатацію, а тому очевидний факт, що позивачем визначається вказаний об`єкт, як об`єкт самочинного будівництва, а відсіль позов повинен заявлятись в порядку ст. 376 ЦК України з припиненням права власності, а не позовною вимогою про скасуванням рішенням державного реєстратора, вказана дія є наслідком припинення права власності.

20 червня 2019 року представник позивача Харківської міської ради Яковенко С.В. надав суду відповідь на відзив (а.с. 77-78).

У відповіді на відзив представник відповідача зазначив, що як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передбачені п. 41 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, окрім довідки та технічного паспорту, для державної реєстрації заявником не подавались. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі права. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Виходячи із даних згаданої інформаційної довідки, державному реєстратору не надавався документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, тоді як право власності на земельну ділянку, на якій фактично розміщений спірний об`єкт, не зареєстровано у Державному реєстрі прав. Крім того, цей порядок стосується державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до серпня 1992 р., тоді як державним реєстратором спірне рішення прийняте стосовно нежитлової будівлі. Будь-яких докментів, які б посвідчували речове право на земельну ділянку, на якій розташований спірний об`єкт, належним чином засвідчених відповідних рішень ради про передачу земельної ділянки у користування або власність ОСОБА_2 , або будь-яким іншим особам, а також виписки з погосподарської книги для державної реєстрації також надано не було. Крім того, спірне майно розташоване на землях комунальної власності територіальної громади м. Харкова, у зв`язку з чим офіційне підтвердження державним реєстратором права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на землях комунальної власності, які не відводились у встановленому порядку для розміщення такого об`єкта, прямо порушує права територіальної громади м. Харкова. Стосовно інших доводів, викладених у відзиві, представник позивача зазначив, що вважає їх такими, які фактично зводяться до тлумачення норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини та не потребують окремих спростувань.

Ухвалою суду від 20 червня 2019 року закрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду (а.с. 82).

Представник позивача Харківської міської ради Яковенко С.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Кравченко С.П. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у відзиві.

Третя особа - державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Л.М. до судового засідання не з`явилася. Про дату, час та місце судового засідання повідомлена була належним чином (а.с. 44, 53, 65, 87, 93, 97). Причини неявки суду не відомі.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні правовідносини.

Згідно службової записки начальника відділу контролю за розміщенням малих архітектурних форм та тимчасових споруд ОСОБА_3 , адресованої 21 лютого 2018 року на ім`я заступника директора Департаменту начальника відділу правового забезпечення ОСОБА_4 встановлено, що відділом контролю за розміщенням малих архітектурних форм та тимчасових споруд під час здійснення заходів самоврядного контролю виявлено факт самовільного розміщення споруди (павільйону) біля будинку по АДРЕСА_1 . Під час виїзду на місцевість власником надано для ознайомлення довідку та технічний паспорт, видані ТОВ «АМРА ГРУП». Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вказана споруда являється нежитловою будівлею літ. «А-1», загальною площею 28,6 кв.м., по АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності є довідка ТОВ «АМРА ГРУП» та технічний паспорт, виданий ТОВ «АМРА ГРУП» (а.с. 20).

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежитлова будівля літ. «А-1», загальною площею 28,6 кв.м., по АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі довідки (серія та номер: 40, видана 22.05.2018, видавник: ТОВ «АМРА ГРУП») та технічного паспорту (серія та номер: б/н, виданий 22.05.2018, видавник: ТОВ «АМРА ГРУП») (а.с. 21, 25, 27-32).

Процедура державної реєстрації речових прав на новозбудовані об`єкти передбачена пунктом 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, згідно якого для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:

1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта;

2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна;

3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси;

4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність);

5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності).

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вище перелічених документів, окрім довідки та технічного паспорту для державної реєстрації, заявником не подавалось.

Пунктом 42 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р., подаються: 1) технічний паспорт на об' єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Виходячи із даних вищевказаної інформаційної довідки, державному реєстратору не надавався документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, тоді як право власності на земельну ділянку, на якій фактично розміщений спірний об`єкт, не зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Крім того, цей порядок стосується державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до серпня 1992 р., тоді як державним реєстратором спірне рішення прийняте стосовно нежитлової будівлі.

Згідно із п. 43 Порядку для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 р. та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташованії об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Однак, документів, які б посвідчували речове право на земельну ділянку, на якій розташований спірний об`єкт, належним чином засвідчених відповідних рішень ради про передачу земельної ділянки у користування або власність ОСОБА_5 , або будь- яким іншим особам, а також виписки з погосподарської книги для державної реєстрації також надано не було.

При цьому, наведений порядок також стосується лише житлових, садових, дачних будинків, прибудов до них, а не окремих від них індивідуально визначених нежитлових будівель.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», якою затверджено «Порядок виконання підготовчих та будівельних робіт» будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення, реставрації, капітального ремонту.

Нове будівництво - будівництво будинків, будівель, споруд, їх комплексів, що здійснюється з метою створення об`єктів виробничого і невиробничого призначення, а також лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, в тому числі добудова зупинених об`єктів незавершеного будівництва.

Статтею 26 та ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; затвердження проектної документації;

3) виконання підготовчих та будівельних робіт;

4) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

5) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Основними складовими вихідних даних є:

1) містобудівні умови та обмеження;

2) технічні умови;

3) завдання на проектування.

Відповідно до Наказу міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства від 07.07.2011 № 109 містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією.

Містобудівні умови та обмеження надаються відповідними уповноваженими органами містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом семи робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви разом із документами, передбаченими пунктом 2.2 цього розділу, у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки не надаються, зокрема, для реконструкції житлових та нежитлових приміщень без зміни їх зовнішньої конфігурації та функціонального призначення, розміщення в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення (Відповідно до п. 25 «Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються»).

Проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до ДБН А.2.2-3:2014 проектна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали, якими визначаються містобудівні, об`ємно- планувальні, архітектурні, конструктивні, технічні, технологічні рішення, а також кошториси об`єктів будівництва.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність» та ст. 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» проект об`єкта архітектури розробляється під керівництвом або з обов`язковою участю головного архітектора проекту та/або головного інженера проекту, які мають відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Проекти об`єктів архітектури затверджуються замовником.

Порядок розроблення проектної документації на будівництво об`єктів затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.05.2011 № 45.

Відповідно до ст. 34 Закону замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України або видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (ССЗ) наслідками.

Згідно ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється).

Згідно з Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Положенням про Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради (далі - Інспекція) метою Інспекції є забезпечення додержання на території міста Харкова містобудівного законодавства України та запобігання його порушенням., основними завданнями Інспекції є здійснення відповідно до закону державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій.

Так, Інспекція приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків).

Прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва здійснюється у порядку, встановленому Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461.

Інспекція є єдиним органом уповноваженим на встановлення факту готовності об`єкту до експлуатації та на прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів на території міста Харкова (об`єкти класу наслідків СС1 та СС2).

Отже, об`єкт по АДРЕСА_1 не прийнято до експлуатації та зведено самочинно за відсутності дозвільних документів на будівництво.

Крім того, згідно ст. 83 Земельного Кодексу землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

Відповідно до Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого постановою КМУ від 13.04.2011 № 466, будівельні роботи можуть виконуватись замовником виключно після отримання документів на право власності чи користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 120 Земельного Кодексу у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Згідно до ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ділянка під об`єктом у приватній або державній власності не перебуває, отже є комунальною.

Таким чином, неправомірно набувши речове право на об`єкт будівництва, розташований на земельній ділянці комунальної власності територіальної громади м. Харкова, у зв`язку з чим офіційне підтвердження державним реєстратором права власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований на землях комунальної власності, які не відводились у встановленому порядку для розміщення такого об`єкта, прямо порушує права територіальної громади м. Харкова.

На підставі викладеного, суд вважає, що позов є обгрунтований та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн., а також витрати, пов`язані із забезпеченням доказів в розмірі 960, 50 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-13, 76-83, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст. 377 ЦК України, ст.ст. 7, 26, ч. 1 ст. 31, 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст. 7 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.ст. 83, 120, ч. 2 ст. 152 Земельного Кодексу, п. 41, п. 42, п. 43 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, Постановою КМУ від 13.04.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Харківської міської ради до ОСОБА_2 , третя особа: Державний реєстратор Зміївської міської ради Харківської області Калініна Людмила Миколаївна про скасування рішення про державну реєстрацію права власності - задовольнити.

Скасувати рішення Державного реєстратора Зміївської міської ради Калініної Л.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 41764805 від 23.06.2018) на нежитлову будівлю літ. "А-1" загальною площею 28,6 кв.м по АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь Харківської міської ради Харківської області (, 61003, м. Харків, м-н Конституції, 7) суму судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн., а також витрати, пов`язані із забезпеченням доказів, в розмірі 960 (дев`ятсот шістдесят) грн. 50 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення.

Повний текст рішення складено 13 листопада 2019 року.

Суддя В.В. Вікторов