ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6369/19 Справа № 212/4512/18 Суддя у 1-й інстанції - Борис О. Н. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2019 року м.Кривий Ріг

Справа № 212/4512/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Чубіна А.В.

сторони:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Виконавчий комітет Покровської районної у місті ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сергієнко Дмитро Миколайович, на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року, яке ухвалено суддею Борис О.Н. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області о 13 годині 37 хвилин та повне судове рішення складено 15 квітня 2019 року, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради, третя особа Державний нотаріус Другої Криворізької державної нотаріальної контори Биканов Роман Іванович, про продовження строків прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що його батько ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а мати ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . У встановлений законом строк позивач не встиг написати заяви до нотаріуса щодо вступу у спадщину з причини перебування за межами Дніпропетровської області. Відразу по приїзду до міста Кривого Рогу, а саме - 26.11.2016 року, позивач звернувся до нотаріуса Другої Криворізької нотаріальної державної нотаріальної контори Биканова Р.І., однак йому було відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного терміну подання заяви.

Отримавши відмову нотаріуса, позивач звернувся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, третя особа Державний нотаріус Другої Криворізької Державної нотаріальної контори Биканов Роман Іванович, про продовження строку прийняття спадщини після смерті матері.

24.04.2018 року Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було ухвалено рішення про задоволення позову.

Після отримання цього рішення суду, позивач помітив, що майно, яке залишилось після смерті батька, в рішенні суду не зазначено. При перевірці документів, помітив що він не передав документи представнику відносно спадщини, яка відкрилась після смерті батька, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Крім того, він фактично на день смерті спадкодавців їх доглядав і мешкав з ними за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Вважає, що обставини несвоєчасної подачі заяви нотаріусу є поважними та документально підтвердженими.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визначити йому додатковий двомісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державного нотаріуса Другої Криворізької державної нотаріальної контори Биканова Романа Івановича.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сергієнко Д.М., просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на думку позивача, судом не було надано належної оцінки рішенню Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 квітня 2018 року, яким встановлена обставина пропуску позивачем строку для подання заяви після смерті матері - тривале перебування позивача в Росії, та ці обставини повторному доведенню не підлягають у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Також, наголошує на тому, що саме після смерті батька він почав їздити працювати в Росію, що також підтверджується й тією обставиною, що у 2011 році, при розлученні з дружиною, він не приймав участь у судовому засіданні саме у зв`язку з перебуванням за межами України.

Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги, позивачем наведено правові норми ЦК України щодо спадкування та правову позиціє Верховного Суду України від 04.11.2015 року у справі №6-148цс15, в якій зазначено, що за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємців на вчинення цих дій.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися і про причини своєї неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьками позивача ОСОБА_1 (а.с. 8).

26.11.2016 року позивач звернувся до Другої Криворізької нотаріальної державної нотаріальної контори для оформлення Свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке належало померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 батьку - ОСОБА_2 , який на день смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак постановою державного нотаріуса Другої Криворізької нотаріальної контори Биканова Р.І. йому було відмовлено у зв`язку із пропуском шестимісячного строку прийняття спадщини та документально не підтверджено факт сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с.17).

Згідно Акту від 13.12.2016 року та Акту від 13.12.2016 року, позивач ОСОБА_1 на час смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2 та на час смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав сумісно із батьками по день їх смерті. Акти підписано мешканцями будинку АДРЕСА_2 та посвідчено начальником дільниці «УЮТ-2011» (а.с.9,11).

Відповідно до копії довідки від 22.11.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті ради, ОСОБА_2 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на момент його смерті за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_3 (а.с.12).

Відповідно до копії довідки від 22.11.2016 року, виданої Виконавчим комітетом Жовтневої районної у місті ради, ОСОБА_3 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , помела ІНФОРМАЦІЯ_2 та на момент смерті за вказаною адресою була зареєстрована одна (а.с.10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.04.2018 року ОСОБА_1 визначено додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 строком у два місяці (а.с.13-14).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, до якої входить земельна ділянка площею 0,0552 га для ведення садівництва, розташована на території с/т «Росинка» (ділянка № НОМЕР_1) . Зазначена земельна ділянка належала на праві власності спадкодавцю, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с.18).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та постановою державного нотаріуса Другої Криворізької нотаріальної контори Биканова Р.І. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 .

Встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 сплинув 05.04.2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності та необгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

За положеннями частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на момент вчинення цих дій.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав про те, що встановлений частиною першою статті 1270 ЦК строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки тривалий час перебував в Росії.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, вірно вказав про те, що наведені заявником причини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач не надав суду доказів того, що у період з 05 жовтня 2011 року по 27 червня 2018 року він мав об`єктивні та непереборні перешкоди у прийнятті спадщини.

Отже, позивачем не доведені поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини, які давали б підстави для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, висновки суду першої інстанції відповідають положенням статті 1272 ЦК України та узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 у справі № 6-85цс12, № 6-1486цс15 від 04 листопада 2015 року та від 14 вересня 2016 № 6-1215цс16.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахуванням судом рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 квітня 2018 року, яким встановлена обставина пропуску позивачем строку для подання заяви після смерті матері - тривале перебування позивача в Росії, та ці обставини повторному доведенню не підлягають у відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, по-перше, як вже зазначено вище, факт тривалого перебування за межами України не є поважною причиною для надання додаткового строку для прийняття спадщини понад установлений законом шестимісячний строк, а, по-друге, це рішення суду навпаки свідчить про те, що в Росії позивач перебував лише у період з 16.11.2014 року по 15.03.2018 року, тобто об`єктивно мав можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька у встановлений законом строк.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Сергієнко Дмитро Миколайович, - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 липня 2019 року.

Головуючий:

Судді: