Справа № 462/5000/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2019 року м.Львів

Суддя Залізничного районного суду м.Львова Колодяжний С.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

встановив:

Позивач 05 серпня 2019 року звернувся в суд з позовом про стягнення з відповідача суми завданої майнової шкоди у розмірі 19 507,16 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 08.02.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/9805956, за яким страховик зобов`язався відшкодувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 . 21.05.2018 року у м.Львові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Audi A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль «Fiat Ducato», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 02.07.2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.124, 130 ч.1 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивач на підставі заяви про стягнення заборгованості в порядку регресу ПрАТ «СК «АХА Страхування» від 16.07.2018 року та страхових актів №UA036/L02/03 від 14.08.2018 року та №UA036/L02/04 сплатив на користь страхової компанії власника пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в сумі 19 507,16 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №19611 від 14.08.2018 року та №58039815 від 16.01.2019 року. 06.03.2019 року на адресу відповідача ПрАТ «Страхова компанія "ПЗУ Україна" направляло вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди. Оскільки відповідач не дотримався вимог ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та ст.33 цього Закону, а саме: не дотримався строків та умов повідомлення страховика про ДТП протягом трьох робочих днів, тому після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у страховика відповідно до ст.1191 ЦК України виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу. За наведеного, просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28 серпня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

Відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21 травня 2018 року о 22.30 год. на вул. Кульпарківська, 164 у м.Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi A4», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля «Fiat Ducato», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Fiat Ducato», номерний знак НОМЕР_2 , був пошкоджений, а власнику автомобіля завдано матеріальну шкоду. Відносно ОСОБА_1 було складено протокол про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП.

Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2018 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 ч.1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення штраф у розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік (а.с.11-12).

Цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 08 лютого 2018 року, про що свідчить договір (Поліс) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9805956 (а.с.33).

На підставі заяви стягнення заборгованості в порядку регресу ПрАТ «СК «АХА Страхування» від 16.07.2018 року та страхових актів №UA036/L02/03 від 14.08.2018 року та №UA036/L02/04, ПрАТ «Страїхова компанія «ПЗУ Україна» сплатило на користь страхової компанії власника пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування в сумі 19507,16 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; регрес застосовується після припиненні зобов`язання з відшкодування шкоди.

Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди.

У зв`язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності.

Крім того, у правовідносинах майнового страхування страховик, що виплатив страхове відшкодування, не може звернутися до страхувальника чи іншої особи, яка одержала страхове відшкодування.

Натомість регрес у правовідносинах страхування характеризується тим, що страховик одержує право стягнути суму виплаченого відшкодування не лише з третьої особи, а й із самого страхувальника. Право страховика на пред`явлення регресної вимоги передбачене, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто виникає з правовідносин страхування відповідальності.

Право подати регресний позов до самого страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, виникає у страховика лише з припиненням основного деліктного зобов`язання за фактом здійснення ним виплати страхового відшкодування на користь сторони потерпілого - кредитора в деліктному зобов`язанні.

У справі спір виник між страховою компанією та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, а саме щодо застосування до таких правовідносин положень ст.1191 ЦК України, ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. У разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів МВС України розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку. Водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. У разі оформлення працівниками відповідних підрозділів МВС України відповідних документів про дорожньо-транспортну пригоду вони також встановлюють та фіксують необхідні відомості щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності учасників цієї пригоди і сприяють представникам страховиків (МТСБУ) у проведенні огляду місця дорожньо-транспортної пригоди і транспортних засобів, причетних до неї.

Тому, дійсно, як вбачається із вказаних вимог закону позивач (страховик) має право, у випадку неповідомлення його відповідачем (страхувальником) без поважних причин у передбачені законом терміни та формі, на зворотну вимогу у розмірі виплаченого відшкодування.

Однак при застосуванні вказаних норм закону слід враховувати, зокрема, правові позиції Верховного Суду України, що висловлені у постановах, за наслідками розгляду справ в порядку п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України.

А із таких вбачається, що за змістом наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника (зміст правових висновків Верховного Суду України у справах №6-186цс16 від 30.03.2016 року та №6-1613цс16 від 31.05.2016 року).

Тобто дані норми вказують на право страховика щодо подання такого позову, а не необхідність безумовного стягнення сум в порядку регресу.

Крім цього, як вбачається із правових висновків Верховного Суду України, - наведеними вище правовими нормами встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.

Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.

Проте в разі якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.

У даній справі, факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, розмір страхового відшкодування, сплачений страховиком на підставі судового рішення, не перевищує ліміту відповідальності страховика, крім цього жодних доказів про виникнення у позивача необґрунтованих виплат ним не представлено, про такі не наведено та клопотань про витребування таких не заявлено, тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову до водія забезпеченого транспортного засобу.

Разом з тим, згідно з п. 38.1.1 «а», п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02 липня 2018 року стан алкогольного сп`яніння та вина відповідача у скоєнні ДТП доведена, то дані обставини не потребують доказування.

Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, їх правове регулювання, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_1 на момент ДТП керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, то після виплати позивачем суми страхового відшкодування в розмірі 19507,16 грн. на користь потерпілої особи, то у нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди в порядку регресу, а тому з цих підстав позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1921 грн., сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача (а.с.4).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 19507,16 грн. відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» 1921 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) через Залізничний районний суд м. Львова.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи: позивач - Приватне акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», місцезнаходження 04053, м.Київ, вул.Січових Стрільців, 40, , п/р № НОМЕР_3 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст судового рішення складений 30 жовтня 2019 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний