ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8251/19 Справа № 175/626/18 Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Демченко Е.Л.

суддів Куценко Т.Р., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватне акціонерне товариство страхова компанія Уніка, про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Вказувала, що 21 грудня 2017 року о 12 годині 04 хвилини ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ніссан», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в районі будинку №35 по вул.Шевченка в м.Дніпрі, перед початком руху, не переконавшись в безпечності свого маневру та перед початком руху покотився назад, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «TOYOTA RAV-4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », під керівництвом водія ОСОБА_3 , який знаходився по заду автомобіля марки «Ніссан», реєстраційний номер « НОМЕР_1 ». Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам. Даний факт підтверджується постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року, відповідно до якої винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_2 , водія автомобіля марки «Ніссан», реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».

Зазначала, що на автомобіль марки «TOYOTA RAV-4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », укладено договір добровільного страхування «КАСКО класичне» №-0000039 від 17 жовтня 2017 року у страховій компанії ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». Після укладення вищевказаного договору добровільного страхування «КАСКО класичне» 01 листопада 2017 року на автомобіль марки «TOYOTA RAV-4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », встановлено додаткове обладнання, на яке не розповсюджувалось страхове покриття, а саме - антигравійна плівка (копія наряд-замовлення №АМ-24946 від 01 листопада 2017 року додається).

Після ДТП, 22 грудня 2017 року пошкоджений автомобіль марки «TOYOTA RAV-4», реєстраційний номер « НОМЕР_2 », оглянуто аварійним комісаром страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та складено поверховий огляд пошкоджень, зафіксувавши це в акті огляду транспортного засобу, зафіксувавши в ньому пошкодження, які можливо встановити зовні машини, без зняття пошкоджених деталей та елементів тюнингу.

26 грудня 2017 року на СТО ТОВ «Алмаз Мотор ЛТД» у м.Дніпро вул.Запорізьке шосе,35, аварійним комісаром страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» за допомогою працівників СТО повторно оглянуто пошкоджений автомобіль, вже з зняттям пошкоджених деталей та елементів тюнингу і складено більш детальний Акт огляду транспортного засобу.

Зазначала також, що після огляду аварійним комісаром автомобіля марки «TOYOTA RAV-4», реєстраційний номер НОМЕР_2 , працівниками проведено «Дефектацію автомобіля після ДТП» (наряд-замовлення №АМ21430), за яку сплачено 396 грн. За результатами дефектації автомобіля виставлено рахунок № НОМЕР_3 від 26 грудня 2017 року на загальну суму 23.339 грн.75 коп. щодо вартості проведення відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням вартості запчастин. Ремонтні роботи на авторизованому СТО ТОВ «Алмаз Мотор ЛТД» у м.Дніпро вул.Запорізьке шосе,35, проведено 20 січня 2018 року на загальну суму 16.576 грн.77 коп., яка повністю виплачена СТО страховою компанією ПАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна». До виконаних робіт 20 січня 2018 року не ввійшли роботи щодо відновлення пошкодженої антигравійної плівки та електророботи по регулюванню фар, які було зроблено окремо, 26 січня 2018 року сплачено самостійно на загальну суму 5.291 грн.46 коп. (копія наряд-замовлення №АМ-00965 від 26 січня 2018 року та квитанції на оплату додаються).

Позивач також посилалась на те, що нею замовлено та встановлено номерний знак вартістю 200 грн. замість пошкодженого (копія накладної №1 від 17 січня 2018 року).

Отже, разом розмір матеріального збитку, заподіяного її автомобілю, становить: 16.576 грн. 77 коп. + 5.291 грн. 46 коп. + 200 грн. + 396 грн. = 22.464 грн. 23 коп.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила суд:

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 5.887 грн.46 коп. в якості відшкодування матеріальних збитків, завданих в наслідку ДТП;

- моральну шкоду в розмірі 10.000 грн.;

- витрати на правничу допомогу в розмірі 5.000 грн.;

- покласти судові витрати на відповідача.

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував наступного:

- висновок суду ставить на перше місце інтереси винуватців, а не потерпілих;

- в 2016 році Верховний Суд України у постанові від 20 січня 2016 року прийшов до висновку, що особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому;

- місцевим судом справа розглянута не впродовж 60 днів, а впродовж 455 днів;

- суд безпідставно відмовив у відшкодуванні моральної шкоди.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2019 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду в повному обсязі не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 21 грудня 2017 року в районі будинку №35 по вул.Шевченка в м.Дніпрі водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Ніссан», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перед початком руху не переконавшись в безпечності свого маневру та перед початком руху покотився назад, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Тойота», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 , який знаходився позаду, внаслідок чого її автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст.124 КпАП України (а.с.8).

Згідно з рахунком №АМ21429 від 26 грудня 2017 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «TOYOTA RAV-4» становить 23.339 грн.75 коп. (а.с.15).

На автомобіль марки TOYOTA RAV-4, реєстраційний номер « НОМЕР_2 », укладено договір добровільного страхування «КАСКО класичне» №-0000039 від 17 жовтня 2017 року між страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» та ОСОБА_1 , яким передбачено, що в разі виникнення страхової події автомобіль ремонтується на авторизованому СТО (п.7.5), на СТО ТОВ «Алмаз Мотор ЛТД» у м.Дніпро вул.Запорізьке шосе, 35.

Страховою компанією ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» позивачу виплачено збитки за проведення ремонту на загальну суму 16.576 грн.77 коп.

Позивачем сплачені частина виконаних робіт, що не ввійшли до страхового відшкодування, вартістю 5.887 грн.46 коп., які складаються з: відновлення пошкодженої антигравіційної плівки та електророботи по регулюванню фар 5.291 грн.46 коп., встановлення номерного знаку 200 грн., вартість дефекації автомобілю після ДТП 396 грн., які позивач просила стягнути з відповідача.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу ОСОБА_2 на день дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК Уніка». (а.с.58).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що суду не надано доказів, що у страховика ПрАТ «СК Уніка» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування. Відповідно до полісу №АМ/1398917 розмір ліміт відповідальності ПрАТ «СК Уніка» за шкоду, заподіяну майну потерпілого становить 100.000 грн.00 коп, суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є страховик відповідача, оскільки розмір завданої шкоди не перевищує ліміт страховика за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в позові до винної особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, слід відмовити, що не перешкоджає позивачу звернутися із відповідним позовом про стягнення страхового відшкодування до страховика. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди місцевий суд не задовольнив, оскільки не вирішено питання щодо суб`єктного складу сторін, не з`ясовано в якому розмірі підлягає відшкодуванню матеріальна шкода, неможливо визначити в чому полягають душевні страждання, їх існування та доведеність, а також особу, відповідальну за їх спричинення.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі, виходячи з наступного.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц від 04 липня 2018 року зроблено правовий висновок:

«68. Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

70. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

71.Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

74. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність».

Отже, в даній цивільній справі судом першої інстанції надано належну оцінку наявному в матеріалах справи полісу обов`язкового страхування №АМ/1398917 ПрАТ «СКУНІКА (а.с.58), та тій обставині, що відповідач заперечував проти відшкодування такої шкоди з посиланням на те, що його цивільно-правова відповідальність застрахована в межах ліміту 100.000 грн., з вимогами до страхової відповідача про стягнення спірної суми 5.887 грн. 46 коп. позивач не зверталась.

Тобто, судом дано належну оцінку тій обставині, що позивач не зверталася до страховика відповідача та не отримувала його відмову у виплаті страхового відшкодування,а одразу пред`явила вимогу до відповідача, що є підставою для відмови в позові в частині стягнення матеріальної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Зважаючи на те, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 вимушена була витрачати свій час на ліквідацію наслідків дорожньо-транспортної пригоди, зазнала моральних переживань у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, з урахуванням того, що вина відповідача у настанні дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 січня 2018 року, виходячи з вимог розумності та справедливості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 1.000 грн.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди, з ухваленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення вказаної позовної вимоги. В іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України, зважаючи на результат розгляду справи пропорційно до задоволених вимог позовної заяви та апеляційної скарги з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 4.762 грн.

Вказані витрати складаються з витрат на професійну правничу правову допомогу 3.000 грн. (така сума визначена з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, складності справи, ціни позову, значення справи для сторін, обсягу наданих послуг, клопотання відповідача про неспівмірність витрат (а.с.102) та судового збору 1.762 грн. (за задоволену вимогу судовий збір в суді першої інстанції 704 грн. 80 коп. та судовий збір за задоволену вимогу апеляційної скарги 1.057 грн. 20 коп.).

Керуючись ст.ст.374,376,382-384 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2019 року скасувати в частині відмови в стягненні моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватне акціонерне товариство страхова компанія Уніка, про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 1.000 грн.

В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2019 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 4.762 грн. 00 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2019 року.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Куценко Т.Р.

Макаров М.О.