РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8732/19

пр. № 2/759/4743/19

29 жовтня 2019 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Марко Я.Р., за участю секретаря судового засідання Шапаренка О.С., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "АХА Страхування" про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом, з врахуванням зменшення позовних вимог, до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП в розмірі 111 594 грн. та моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 25.06.2018 року відповідач ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кільцева дорога, в м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року, у справі № 759/10191/18 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Внаслідок вищевказаної ДТП вартість відновлювального ремонту автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , який належить позивачу на праві власності, складає 188 482, 43 грн., що підтверджується проведеною ТОВ «Клевер Експерт» незалежною оцінкою визначення матеріального збитку. Транспортний засіб марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , який був під керуванням відповідача застрахований АТ «СК «АХА Страхування», відповідно до полісу №АК/5005921 від 07.06.2018 року. Розмір страхового відшкодування, який сплачений на користь позивача АТ «СК «АХА Страхування» -55 725, 89 грн.

Посилаючись на приписи статті 1194 Цивільного кодексу України, позивач звернулась до суду та просить стягнути з ОСОБА_3 суму матеріальних збитків в розмірі 111 594, 24 грн., до якої також входить 1500,00 грн. витрат на послуги щодо проведення оцінки та 700,00 грн. витрат на послуги евакуатора, а також просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000, 00 грн.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

07.06.2019 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Ковалевська Д.С. подала відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що остання заперечує проти задоволення позову та зазначає, що 25.06.2018 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, де за постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у АТ «СК «АХА Страхування», поліс № АК5005921, зазначений поліс був дійсним на момент ДТП, тому відшкодування заподіяної відповідачем шкоди має здійснювати страхова компанія АТ «СК «АХА Страхування». Згідно з полісом № АК5005921, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну визначена у розмірі 100 000,00 грн., франшиза 2 000,00 грн. Представником страхової компанії було проведено огляд транспортного засобу постраждалої особи, а саме автомобіля «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 та 28.06.2018 року ФОП ОСОБА_4 складено звіт про визначення матеріального збитку № 236, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «Пежо» до ДТП становить 146 705, 89 грн., а вартість відновлювального ремонту становить 183 884, 35 грн., а тому відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» де зазначено, що транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП. Страховик визначив ринкову вартість автомобіля позивача «Пежо» після ДТП у розмірі 88 980, 00 грн., що зазначено у розрахунку, вказана сума була погоджена з позивачем. Таким чином, позивачу повинно бути відшкодовано 57 725, 89 грн., що відповідає різниці між вартістю транспортного засобу «Пежо» до ДТП - 146 795, 89 грн. та вартістю транспортного засобу «Пежо» після ДТП - 88 980, 00 грн. АТ «СК «АХА Страхування» перерахувало страхове відшкодування позивачу у розмірі 55 725, 89 грн., за вирахуванням франшизи на законних підставах. Таким чином, оскільки вартість матеріального збитку завданого позивачу є меншою ніж ліміт відповідальності страховика, то відшкодування шкоди має здійснюватися виключно страховою компанією, а звернення до відповідача з даним позовом є необґрунтованим.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2019 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача АТ «СК «АХА Страхування».

01.07.2019 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, з якої вбачається, що позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь відшкодування матеріальних збитків в розмірі 111 594, 24 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн. та судовий збір у розмірі 1 399, 57 грн.

Крім того, 01.07.2019 року позивач подала відповідь на відзив, з якого вбачається, що остання заперечує проти викладених представником відповідача обґрунтувань у відзиві на позов та зазначає, що відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, в даному випадку це відповідач ОСОБА_3 , а не АТ «СК «АХА Страхування». Додатково зазначає, що одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. Доводи представника відповідача, що позивач погодила ринкову вартість власного майна, не спростовує обставини викладені в обґрунтування позовних вимог.

15.07.2019 року від представника третьої особи надійшла належним чином засвідчена копія страхової справи № 1.102.18.0004476.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 31.07.2019 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 29.10.2019 року позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з врахування заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, з підстав наведених у відзиві.

Суд, вислухавши думку учасників справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 76 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що 25.06.2018 року відповідач ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом марки «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кільцева дорога, в м. Києві, не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з транспортним засобом, «Пежо» д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався попереду, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 11.07.2018 року відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с. 5).

Відповідно до частини 6 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність позивача ОСОБА_1 була застрахована у ПАТ «СК «АРКС» (а.с. 70), відповідача у АТ «СК «АХА Страхування», поліс № НОМЕР_3 (а.с. 45).

Загальні підстави відшкодування шкоди визначені статтею 1166 ЦК України, згідно з частинами першою, другою якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Суд звертає увагу, що відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

З полісу №АК5005921 вбачається, що страхова сума за шкоду завдану майну становить 100 000, 00 грн., франшиза 2 000,00 грн. (а.с.74).

Як вбачається з долучених позивачем документів, розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб, відповідно до висновку складеного 18.07.2018 року ТОВ "Клевер Експерт" № 372/07-18, автомобіля «Пежо» становить 188 482, 43 грн. (а.с. 6-23).

Зі звіту № 236 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Пежо 107» д.н.з. НОМЕР_2 , складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 28.06.2018 року вбачається, що ринкова вартість транспортного засобу «Пежо 107» д.н.з. НОМЕР_2 становить 146 705, 89 грн., вартість відновлювального ремонту складає 183 884, 35 грн.

З урахуванням викладеного, 17.07.2018 року АТ «СК «АХА Страхування» затверджено суму страхового відшкодування, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 внаслідок вищевказаної ДТП в розмірі 55 725, 89 грн. (а.с. 102).

Розрахунок розміру страхового відшкодування АТ «СК «АХА Страхування» проводився на підставі звіту № 236, складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 28.06.2018 року. Звіт містить ремонтну калькуляцію № 1.102.18.0 від 25.06.2018 року та акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 27.06.2018 року.

Судом встановлено та підтверджено учасниками справи, що АТ «СК «АХА Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування, сума якого була погоджена з ОСОБА_1 , на користь позивача у розмірі 55 725, 89 грн.

Відповідно до частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Згідно з нормами статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов?язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Суд звертає увагу позивача, що згідно розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому ТЗ або іншому майну (справа 1.102.18.0004476) від 16.07.2018 року, який підписаний позивачем та представником АТ «СК «АХА Страхування», ринкова вартість транспортного засобу після ДТП погоджена з клієнтом,- 88 980,00 грн., розмір страхового відшкодування, погоджений з потерпілою- 55 725, 89 грн.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів, позивач фактично не погоджується із сумою страхового відшкодування, яка визначена та сплачена останній АТ «СК «АХА Страхування», про що свідчить, зокрема надання суду висновку складеного 18.07.2018 року ТОВ "Клевер Експерт" № 372/07-18, проте, позовні вимоги заявлено саме до ОСОБА_3 , як до особи, діями якої завдано збитки внаслідок ДТП.

Суд бере до уваги те, що дані звіту № 236 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу «Пежо 107» д.н.з. НОМЕР_2 , складеного оцінювачем ФОП ОСОБА_4 28.06.2018 року, не оспорювались позивачем по суті.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій 03.10.2018 року у справі 760/15471/15-ц.

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для звернення до суду позивач вважає абсолютне право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків за рахунок особи, яка завдала шкоду.

Згідно зі статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Зазначені положення Конституції України реалізовані у статті 15 Цивільного кодексу України, відповідно до якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснення цивільно-правового захисту відбувається шляхом усунення порушень цивільного права чи інтересу, покладення виконання обов`язку по відновленню порушеного права на порушника.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права саме - заходами, які прямо передбачені законом з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та (або) усунення наслідків такого порушення.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, шляхом звернення до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права і охоронюваних законом інтересів. Між тим, позивач не позбавлений права звернутися до суду з вимогою про вирішення спору, обравши спосіб, що відповідатиме змісту порушеного права та характеру правовідносин.

Суд звертає увагу позивача, що оскільки вартість матеріального збитку завданого позивачу, який встановлено АТ «СК «АХА Страхування» та не оспорено ОСОБА_1 , є меншою ніж ліміт відповідальності страховика, АТ «СК «АХА Страхування» не відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування, то відшкодування шкоди не відбувається за рахунок особи, яка нанесла матеріальні збитки, а за рахунок страховика особи, визнаної винною у ДТП, відтак, у задоволені вимог про стягнення з ОСОБА_3 суми збитків у розмірі 109 594, 24 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Крім того, пунктом 36.6 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Оскільки, відповідно до полісу № АК5005921 передбачена франшиза у розмірі 2 000, 00 грн., остання підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 5 000, 00 грн. моральної шкоди завданої ОСОБА_1 внаслідок ДТП, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Керуючись принципом розумності та справедливості, враховуючи характер завданих позивачу душевних страждань, порушення життєвих планів та життєвих зав`язків, ступінь доведеності позивачем обставин, вказаних на підтвердження завдання йому моральної шкоди, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство "АХА Страхування" про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ), в рахунок відшкодування матеріальних збитків, франшизу у розмірі 2000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) моральну шкоду в розмірі 2 000, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 48, 01 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: Я.Р. Марко