Провадження №22-ц/824/6562/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Таргоній Д.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення недоплаченої заробітної плати за роботу в нічний час, в святкові та неробочі дні, за понаднормовані відпрацьовані години та грошової компенсації заробітку у зв`язку із порушенням строків її виплати,

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з вищезазначеним позовом.

Позивач свій позов мотивував тим, що в період з 15.01.2018 року до 09.11.2018 року він працював в ТОВ «Нова пошта» на посаді водія автотранспортних засобів (лізингове авто) служба доставки (Північ) філія м.Київ (Захід) Департаменту філіальної мережі Дирекція з обслуговування клієнтів, як за основним місцем роботи, з посадовим окладом згідно штатного розпису з неповним робочим днем - 4 години з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. Крім того, його також було прийнято на посаду експедитора служби доставки з посадовим окладом згідно штатного розпису з неповним робочим днем 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованого часу за сумісництвом. Трудові відносини сторін як за основним місцем, так і за сумісництвом, були припинені 09.11.2018 р. за угодою сторін на підставі положень п.1 ст. 36 Кодексу законів про працю України. Тривалість його робочого дня в декілька раз перевищувала граничну норму, встановлену як КЗпП України, так і наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 року «Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів», але всупереч цього відповідач жодного разу не проводив йому доплати за роботу в понадурочний час, нічний час та святкові дні. За вказаних обставин, він звернувся до суду за захистом порушених трудових прав.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, вважає, що постановлене рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, дійсним обставинам справи та вимогам закону. Судом не надано будь якої оцінки того факту, що при виконанні своїх службових обов`язків він виконував одночасно і основну роботу (водій) і роботу за сумісництвом (експедитор). Не надано будь якої оцінки фактам, викладеним відповідачем у своєму відзиві. Суд не надав жодної оцінки тому факту, що у кожному маршрутному листі можливо побачити певні суми грошових коштів, які він, виконуючі свої службові обов`язки як водій та експедитор, отримував від клієнтів і здавав у касу на території відповідача. Крім того судом залишено поза увагою той факт, що за твердженнями відповідача внутрішній маршрутний в оригіналі лист не зберігається, хоча такі документи в електронному вигляді видаляються програмою в автоматичному режимі, що суперечить вимогам закону. Не надано оцінки того, що в маршрутних листах зазначено про те, що вантаж необхідно доставити до зазначеного там часу, а в деяких випадках час доставки значиться вже після закінчення робочого часу згідно до відомостей табеля. З цих підстав вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а рішення суду - законним і обґрунтованим, яке в повному обсязі відповідає завданню цивільного судочинства. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

У відповідності до положень ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими за встановленою законом процедурою доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було належним чином доведено його посилань щодо роботи в понадурочні часи, а також в святкові та неробочі дні. Натомість із наявних в матеріалах справи табелів обліку використання робочого часу за період з січня по листопад 2018 року судом встановлено, що позивач при виконанні своїх посадових обов`язків водія/експедитора не перевищував визначені законодавством норми робочого часу, а його заробітна плата в свою чергу обчислювалася відповідно до даних в цих табелях.

З наведеною позицією суду першої інстанції в повній мірі погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Статтею 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Підставою для нарахування заробітної плати є дані табелю обліку використання робочого часу.

У відповідності до п. 6.2. наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №340 від 07.06.2010 року „Про затвердження Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів" облік робочого часу водіїв здійснюється на основі табеля обліку використання робочого часу. Перевізник, який використовує водіїв за наймом, щомісяця складає графік змінності водіїв, веде відомість обліку робочого часу та відпочинку водія, у якій щодо кожної робочої зміни зазначаються планові та фактичні дані щодо маршруту, початок та кінець робочої зміни.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

В своєму позові позивач фактично стверджував про те, що відображені в табелях обліку використання робочого часу дані не відповідають дійсності. В той же час належних та допустимих доказів на підтвердження таких своїх посилань до суду позивачем представлено не було. При цьому представлені до суду маршрутні листи не можуть вважатися такими належними доказами щодо даного питання. По-перше, вказані маршрутні листи не підписані та не посвідчені жодною уповноваженою особою, не мають реквізитів, необхідних для класифікації їх в якості документу. Відповідач в ході розгляду справи зазначив, що маршрутні листи, розроблені ТОВ „Нова Пошта", є внутрішнім документом відповідача, жодним нормативним актом не врегульованим, та має допоміжний характер при організації роботи працівників. При цьому тривале зберігання таких листів ні законом ні внутрішніми правилами не передбачене.

По-друге, зазначені листи не містять жодних даних щодо часу виїзду та повернення водія/експедитора, відтак не можуть слугувати доказом тривалості роботи вказаних осіб. Не свідчить про тривалість робочого дня й вказівка про термін, до якого потрібно доставити вантаж, оскільки, знову ж таки, така вказівка зазначає граничний час доставки та не місить даних щодо фактичного виконання (зокрема й щодо часу) вказаного замовлення.

Не вбачає колегія суддів й невідповідності висновків суду матеріалам справи з огляду на посилання апелянта щодо виконання ним одночасно обов`язків водія та експедитора. Як встановлено в ході розгляду справи, позивач на підприємстві відповідача працював на посаді водія за основним місцем роботи та на посаді експедитора за сумісництвом. Обидві посади передбачають неповний робочий день - 4 години, з оплатою пропорційно відпрацьованого часу. Накази про працевлаштування позивача на зазначені посади були видані на підставі поданих позивачем заяв про працевлаштування на таку роботу. За таких умов порушень вимог трудового законодавства колегія суддів не вбачає.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Д.О. Таргоній

К.П. Приходько