Справа № 322/293/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2019 року смт. Новомиколаївка

НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Шиш А.Б.

при секретарі Вишняк Т.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2 .

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому вказував, що в 2008 році він познайомився з ОСОБА_3 Коли в ІНФОРМАЦІЯ_4 помер чоловік відповідачки, він допомагав їй з похованням та по господарству. Потім відповідачка запропонувала йому жити разом з нею, і вони переїхали мешкати до його батьків в с. Василькове. На той час у неї було двоє дітей від першого чоловіка. В 2013 році вони купили будинок в с. Любицьке Новомиколаївського району Запорізької області, де і мешкали з того часу всі разом. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . При реєстрації народження дитини, запис про батька був здійснений на підставі заяви матері, та син був записаний на прізвище " ОСОБА_4 ", по батькові - " ОСОБА_4 ". Тобто, дитина була зареєстрована на прізвище " ОСОБА_4 " зі слів матері. В свідоцтві про народження дитини зазначено батьком ОСОБА_5 . Тобто відповідачка вказала своє прізвище, та зазначили його ім`я та по - батькові. З самого народження дитини він вважав, що він є кровним батьком ОСОБА_4 , однак відповідачка ОСОБА_3 не захотіла реєструвати його батьком дитини, хоча визнавала його батьківство до сина ОСОБА_4 . Про це вона розповідала їх знайомим. З дня народження сина ОСОБА_4 він мешкав разом з відповідачкою та сином, піклувався про дитину. Однак, коли сину було шість місяців, відповідачка вигнала його з дому, і він переїхав жити до своїх батьків. Через деякий час у відповідачки з`явився інший чоловік. Він багато разів просив відповідачку внести запис в свідоцтво про народження дитини, та вказати його батьком дитини, однак вона це робити відмовлялася, посилаючись на те, що не буде отримувати гроші на дитину. В грудні 2018 року він дізнався, що службою у справах дітей його син, з іншими дітьми, був забраний від відповідачки та поміщений в лікарню. Це трапилося тому, що відповідачка стала постійно зловживати спиртними напоями, та покидати дітей на довгий час. В січні 2019 року він забрав сина ОСОБА_4 до себе, і в даний час вони мешкають разом із сином у його батьків. Син називає його "татком".

В позові ОСОБА_1 просить суд визнати його батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключити з актового запису про народження ОСОБА_4 відомості про ОСОБА_5 , як батька вказаної дитини, внести відомості до актового запису про народження ОСОБА_4 , зазначивши його батьком вказаної дитини.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позов визнала, наслідки визнання позову їй зрозумілі.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, а також дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4

Згідно актового запису про народження № 14 від 18 лютого 2015 року, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі заяви матері, записаний ОСОБА_5

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідно до частини 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідачем визнається факт спільного проживання з позивачем з 2013 року, та кровне споріднення між позивачем ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_4 , тому вказані обставини, на підставі ч. 1 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК.

Таким чином маються законні підстави для винесення рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. 12, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, уродженця х. Чаплино Васильківського району Дніпропетровської області, батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису про народження № 14 від 18 лютого 2015 року, про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключивши відомості про ОСОБА_5 як батька дитини, та вказавши в графі батько - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 11 травня 2019 року.

Суддя А.Б.Шиш