ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 686/798/18
Провадження № 22-ц/4820/1110/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Журбіцький В.О.

за участю учасників справи: апелянта ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2019 року (суддя Приступа Д.І.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 , третя особа Орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про стягнення заборгованості за договорами позики,

в с т а н о в и в :

У січні 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначав, що ОСОБА_8 , спадкоємцями якого є відповідачі, 7 листопада 1998 року позичив у нього 5 150 доларів США, що зафіксував в наданій розписці, без зазначення дати повернення боргу. 9 листопада 1998 року ОСОБА_8 додатково позичив у нього 1 000 доларів США, про що була видана розписка. 21 березня 1999 року, ОСОБА_8 позичив у нього 2 400 доларів США, про що свідчить інша боргова розписка з визначенням терміну виконання боргового зобов`язання в один місяць. Всього було позичено 8 555 доларів США. Свої боргові зобов`язання, згідно з розписками, боржник почав виконувати лише в 2016 році та станом на 17 червня 2017 року було повернуто 2 100 доларів США, про що були зроблені відповідні записи на звороті розписок. Після смерті боржника ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач неодноразово спілкувався з дружиною та сином померлого, але на усні звернення щодо необхідності повернення заборгованих грошових коштів ніякої відповіді не отримував. 30 листопада 2017 року позивач звернувся до відповідачів, як спадкоємців ОСОБА_8 , з письмовою претензією щодо негайного погашення заборгованості. Вказана претензія залишається без уваги і заборговану суму позики спадкоємці ОСОБА_8 не повернули.

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути із спадкоємців ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь заборговані за договорами позики від 7, 9 листопада 1998 року та 21 березня 1999 року грошові кошти у загальній сумі 183 348 грн., відповідно до курсу НБУ станом на момент подання позову, відповідно до успадкованих часток. Крім того, стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на його користь понесені ним судові витрати у розмірі сплаченого судового збору 1834 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 119603 грн. заборгованості за доворами позики у розмірі частки успадкованого майна та в солідарному порядку 2077 грн. 03 коп. судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати рішення в частині часткового задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 - спадкоємців - ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за договором позики від 21 березня 1999 року в сумі 9200 грн. і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь із спадкоємців ОСОБА_8 65424 грн. В частині решти позовних вимог рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 березня 2019 року залишити без змін.

Вважає вказане рішення в частині відмови у повному задоволенні позовних вимог незаконним, таким що полягає у неправильному застосуванні норм матеріального права, з рештою позовних вимог позивач погоджується і вважає рішення в тій частині законним та обґрунтованим.

Посилається на те, що суд першої інстанції порушив положення ст. 533 ЦК України, оскільки повинен був стягнути із спадкоємців позичальника неповернуту заборгованість у сумі, що підлягає сплаті в гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, а саме борг у сумі 65424 грн. (еквівалент позиченої в 1999 році суми позики 2400 доларів США х 27, 26 грн./дол. США за курсом НБУ на 22 березня 2019 року = 65424 грн.).

ОСОБА_4 також подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Вважає вказане рішення незаконним, таким що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, позивачем та судом не було встановлено коло спадкоємців після смерті ОСОБА_8 , що зобов`язані відповідати за виконання обов`язків, в тому числі майнових, після смерті спадкодавця, обсяг майна, на яке мають право після смерті кожен із спадкоємців та його вартості, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності щодо виконання зобов`язання та просить застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України і вирішити питання про наслідки такого спливу. Зазначає, що позивач із заявою про поважність причин пропущеного строку позовної давності та його поновлення не звертався.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є підтвердженням укладання договору позики, і саме рукописна розписка, якщо кошти передаються готівкою, є підтвердженням факту передачі коштів від кредитора боржнику. При цьому укладання окремого договору позики між сторонами спору, або нотаріальне посвідчення підпису боржника на розписці не обов`язкове.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (стаття 1282 ЦК України).

Малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, відповідно до ст. 241 ЦК України, спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до вимог ч. ч. 1 та 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування стороною у спорі, є підставою відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до положень статей 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), вказав, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу (пункт 570 рішення Європейського суду з прав людини від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»)

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що ОСОБА_8 не виконав у в повній мірі свої зобов`язання з повернення грошових коштів ОСОБА_1 , тому з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в особі законного представника ОСОБА_4 , що є спадкоємцями на користь позивача слід стягнути заборгованість по трьох розписках.

З таким висновком Хмельницький апеляційний суд не погоджується.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що відповідно до розписки від 7 листопада 1998 року, ОСОБА_8 взяв в борг у позивача 5 150 умовних одиниць, які зобов`язувався повернути без зазначення дати повернення та відповідно до розписки від 9 листопада 1998 року, взяв в борг 1 000 умовних одиниць (а. с. 7, 101).

Відповідно до розписки від 21 березня 1999 року, ОСОБА_8 взяв в борг у позивача 9 200 грн. з зазначенням що це еквівалентно 2 400 умовним одиницям та зобов`язувався повернути отримані в борг кошти протягом одного місяця (а. с. 8, 100).

Станом на 17 червня 2017 року ОСОБА_8 було повернуто 2 100 доларів США, про що були зроблені відповідні записи на звороті розписок від 7 та 9 листопада 1998 року (а. с. 7-8). Неповернуто залишилось 4050 доларів США, що станом на день звернення до суду складає 110403 грн. (27.26 грн. за 1 долар США).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 (а. с. 48).

Згідно заповіту від 26 квітня 2016 року спадкоємцями майна позичальника ОСОБА_8 квартири АДРЕСА_1 в рівних частках - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 48).

ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Законним представником малолітньої ОСОБА_7 згідно ст. 242 ЦК України, є її мати ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, подано заяву про прийняття спадщини (а. с. 47, 49).

Спадкоємцем за законом є дружина ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , (обов`язкова частка), що підтверджується заявою від 2 серпня 2017 року про прийняття спадщини (а. с. 47 зв., 63 зв. - 67).

30 листопада 2017 року позивач звернувся до спадкоємців боржника, ОСОБА_6 з письмовою претензією щодо негайного погашення заборгованості в розмірі 6450 доларів США в термін до 5 грудня 2017 року, але вказана претензія залишається без уваги і заборговану позивачу суму позики спадкоємці ОСОБА_8 не повернули (а. с. 10).

12 січня 2018 року позивач звернувся до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з позовом про стягнення заборгованості за договором позики.

Згідно висновку експерта від 14 листопада 2018 року № 5344/18-26 штрихи записів та підпису в розписці від 21 березня 1999 року від імені ОСОБА_8 виконанні рукописним способом за допомогою ручки, яка споряджена пастою блакитного кольору (а. с. 114).

За висновком експерта Марченкова Г.Г. від 3 жовтня 2019 року № 49/19 ринкова вартість квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 становить - 428902 грн., без ПДВ.

За таких обставин рішення суду слід скасувати.

Позивач відповідачами визначив двох осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Спадщину після смерті спадкодавця прийняли ОСОБА_6 та малолітня ОСОБА_7 Остання у якості відповідача позивачем не визначена, а судом не залучена. ОСОБА_5 із заявою про прийняття спадщини не звертався.

Тому в позові ОСОБА_1 до малолітньої ОСОБА_7 та ОСОБА_5 слід відмовити.

Оскільки в розписці від 21 березня 1999 року зазначено про зобов`язання повернути отримані в борг кошти протягом одного місяця, а позивач після закінчення цього терміну звернувся до суду через 17 років, суд приходить до висновку, що він пропустив строк звернення до суду. Відповідачі подали заяву про застосування строку позовної давності, тому в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення коштів за розпискою від 21 березня 1999 року слід відмовити.

Спадщину прийняла ОСОБА_6 , її частка в успадкованому майні перевищує суму боргу, тому з неї слід стягнути заборгованість в межах спадкового майна.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, змінює розподіл судових витрат.

ОСОБА_4 при подачі апеляційної скарги було сплачено 1794 грн. 04 коп. судового збору, за проведену експертизу 3454 грн. а всього 5248 грн. Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено повністю, тому з позивача на її користь слід стягнути зазначену суму.

ОСОБА_1 при подачі позову сплатив судовий збір в розмірі 1834 грн., та за подачу заяви про забезпечення позову 881 грн., а всього 2751 грн., за подачу апеляційної скарги 2751 грн. В задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовлено, тому апелянту слід відмовити в відшкодуванні витрат на сплату судового збору при подачі апеляційної скарги. Оскільки позов ОСОБА_1 задоволено на 60,26 %, тому з ОСОБА_6 на користь позивача слід стягнути 1634 грн. судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2019 року скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , 110403 грн. на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 1634 грн.70 коп. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_5 , 5248 грн. судових витрат.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк