Справа № 950/2250/19
Номер провадження 2/950/714/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2019 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,

за участю секретаря судового засідання - Сивоконь А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради про позбавлення батьківських прав;

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача, мотивуючи вимоги тим, що 23.08.2014 року вони зареєстрували шлюб, від якого мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16.11.2016 року рішенням суду шлюб між ними було розірвано. Після припинення шлюбних стосунків відповідач повністю припинив виконувати всі батьківські обов`язки відносно сина щодо його виховання, утримання та навіть спілкуванні з дитиною. Взагалі не цікавляться її долею. Дитина його не знає, що шкодить її інтересам. З відповідача стягуються аліменти на утримання сина, але він їх не сплачує і станом на 01.08.2019 року має заборгованість в розмірі 28010,32 грн. Тому позивачка просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Позивача в судове засіданні не з`явилася, в наданій заяві свої вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі.

Відповідач в судове засідання також не з`явився. В наданій заяві вказав, що проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи в судовому засіданні не заперечила проти позбавлення батьківських прав відповідача щодо його сина ОСОБА_3 , оскільки це буде відповідати інтересам дитини.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , допитані кожен окремо, підтвердили той факт, що ОСОБА_2 після розлучення з позивачкою перестав спілкуватися зі своєю дитиною ОСОБА_3 . Відповідач його не відвідує, допомоги на утримання дитини матері не надає, не приймає взагалі ніякої участі у вихованні сина.

Заслухавши пояснення представника третьої особи, свідків, дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце сімейні правовідносини, позовна заява обґрунтована і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні було встановлено, що 23.08.2014 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб, що вбачається з свідоцтва (а.с. 8).

Від шлюбу вони мають дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що вбачається з свідоцтва (а.с. 9).

Відповідно до рішення суду від 16.11.2016 року (а.с. 10) шлюб між сторонами було розірвано.

Позивачка у своєму позові посилається на те, що після припинення шлюбних стосунків відповідач в супереч вимогам закону повністю припинив виконувати всі батьківські обов`язки по вихованню, піклуванню та навіть спілкуванні з дитиною.

Відповідач не спілкується, жодним чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, не зважаючи на особливу потребу в цьому, не піклується про фізичний і духовний розвиток, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, матеріально не підтримує, не приймає участі у житті дитини та взагалі не проявляє жодного інтересу до неї.

Відповідно до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток.

Відповідно до п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питань, що стосуються дітей, згідно ст. 3 «Конвенції про права дитини», суд має виходити з принципу максимального забезпечення інтересів дитини, її захисту і забезпечення турботи про неї.

Суд вважає, що у судовому засіданні позивачкою було доведено факт ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню сина ОСОБА_3 , який підтверджується доказами, наданими позивачкою, показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , допитаних в судовому засіданні, а також даний факт стверджується висновком служби у справах дітей виконавчого комітету Лебединської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд також враховує й те, що сам відповідач в наданій заяві (а.с. 24) зазначив, що визнає заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Проти позбавлення його батьківських прав не заперечив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 768,40 грн.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. 2-5, 76-80, 141, 206, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. 150, 155, 164, 180, 182, 191 СК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Чернігів, мешканця АДРЕСА_1, батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканки АДРЕСА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) кошти в розмірі 768,40 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Чхайло О. В.