справа № 489/821/19
провадження №2/489/1020/19
06 листопада 2019 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Коваленка І.В.,
секретаря судового засідання Коденко К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу
Виконання зобов`язання за договором позики були забезпечені договором поруки від 01.12.2018, укладеним з ОСОБА_3 .
У зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_4 , на підставі розпорядження керівника апарату суду від 05.04.2019 № 480 «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи» цивільна справа повторно розподілена судді Коваленку І.В.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.05.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У судове засідання, призначене на 30.09.2019 11:40 годину, сторони повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача до суду надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідачі причину неявки суду не повідомили та відзиву на позовну заяву не надали.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Згідно пункту 1.3 вказаного договору позичальник зобов`язався сплати позикодавцю відсотки за користування позикою в розмірі 60 відсотків річних.
Згідно пункту 3.2 договору в разі, якщо позичальник не повертає позикодавцю позику в строк, чи допускає прострочку сплати відсотків за користування позикою, позичальник сплачує позикодавцю пеню в розмірі 30 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочки, а також 30 відсотків річних.
У позовній заяві позивач вказав, що відповідач свої зобов`язання не виконав та борг добровільно в установлений ними строк йому не повернув.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми (відповідно до частини 1 статті 1047 ЦПК України).
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Статтею 1048 ЦПК України передбачено порядок сплати процентів за договором позики, а саме позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Статтею 549 ЦПК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Між тим, не виходячи з межі судового розгляду, встановлені частиною першою статті 13 ЦПК України, так як згідно розрахунку прострочення складає 6 днів, суд не погоджується з розрахунком позивача, так як він містить помилки в підрахунку.
30 відсотків річних, згідно пункту 3.3 договору, з використання наведеної вище формули, за 6 (шість днів) складає 221,91 грн.
Таким чином, загальний розмір заборгованості позичальника за період прострочки виконання зобов`язань становить 131326,02 грн., а не 131258,91 грн., як вказано позивачем. Однак, враховуючи вимоги положення частини першої статті 13 ЦПК України та враховуючи, що вказаний позивачем розмір стягнення є меншим від вірного розрахунку, суд виходить з розміру заборгованості вказаному в позовних вимогах.
Матеріалами справи також підтверджується, що виконання зобов`язань за договором позики забезпечені договором поруки № 1-П від 01.2018, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .
Згідно умов пункт 1.1 цього договору ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання солідарно з ОСОБА_2 виконувати грошові зобов`язання за договором позики від 01.12.2018 в разі неналежного виконання останнім зобов`язань за даним договором.
Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо не встановлено договором поруки.
Отже, враховуючи те, що за умовами договору поруки поручитель зобов`язалася нести перед позикодавцем солідарну відповідальність за зобов`язаннями позичальника в повному обсязі, борг повинен підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1312,59 грн.
За приписами статей 133, 137 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою такої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Тобто, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на професійну правничу допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн., до позовної заяви додано квитанцію до прибуткового касового ордера № 06/02/19, прибутковий касовий ордер № 06/02/19, ордер про надання правової допомоги серії МК № 103082 від 05.02.2019, Акт прийому передачі виконаних робіт за договором з адвокатом від 05.02.2019 від 06.02.2019, оплата за яким складає 5000,00 грн.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, що до стягнення в солідарному порядку боргу за договором позики, стягнення на підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача судового збору у розмірі 1312,59 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, поруки задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1312,59 грн. (одна тисяча триста дванадцять гривень 59 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі 5000, 00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Інформація про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Повний текст судового рішення складено 06.11.2019.
Суддя І.В.Коваленко