Справа № 226/1655/19

Провадження №2/226/557/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 листопада 2019 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Клепка Л.І.

за участю секретаря Тіссен О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у заочному судовому засіданні в залі суду в м.Мирноград Донецької області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_2 , в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє адвокат Платонова О.М., звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у зв`язку з відсутністю в ньому понад встановлені строки.

В обґрунтування вимог вказала, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2017 року вона є власником квартири АДРЕСА_1 , де значиться постійно зареєстрованим її рідний брат відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 2009 року в квартирі без поважних причин не проживає і нею не користується та фактичне місце перебування якого їй невідоме, так як з братом вона тривалий час не спілкується. Вказуючи на зазначені обставини як такі, що перешкоджають їй у вільному розпорядженні своїм правом власності, здобутим внаслідок отримання спадщини, позивачка просить суд припинити право користування відповідача житловим приміщенням в зазначеній квартирі, визнавши його відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, обґрунтовуючи їх викладеними в заяві обставинами і просила позов задовольнити.

Відповідач, судовий виклик якого здійснювався відповідно до вимог процесуального закону, будучи повідомленим про час і місце судового розгляду, до судового засідання двічі не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, що дає суду підстави зі згоди представника позивача розглянути справу у заочному судовому засіданні відповідно до наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2017 року, посвідченого державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори, є власником квартири АДРЕСА_1 , яку вона успадкувала у тому числі і з врахуванням Ѕ частки спадщини, від якої відмовився відповідач ОСОБА_3 , після смерті своєї матері ОСОБА_4 , 1948 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.спр.4-6).

Право власності ОСОБА_4 на вказану квартиру, якою вона володіла на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 09.10.2001 Димитрівською державною нотаріальною конторою, припинено з її смертю.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку (квартири) має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Таким чином, право членів сім`ї власника будинку (квартири) користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім`ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім`ї.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, втрачають право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як встановлено судом та вбачається з довідки з місця проживання та склад сім`ї, відповідач ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 з 24.10.2001року, тобто з моменту набуття права власності на цю квартиру його матір`ю ОСОБА_4 (а.с.7).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Власником зазначеного майна на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Мирноградської державної нотаріальної контори 22.11.2017року, стала позивач ОСОБА_2 , яка за адресою: АДРЕСА_3 - АДРЕСА_2 не зареєстрована (а.с.4,7).

Як слідує з свідоцтва про право на спадщину на ім`я позивачки, її брат ОСОБА_3 від права спадкування майна після смерті матері відмовився. Таким чином, позивачка ОСОБА_2 є єдиним власником спірної квартири в порядку спадкування, що підтверджується також витягом з Державного речових прав нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.6).

Згідно акту об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « ІНФОРМАЦІЯ_3 -5» м.Мирноград від 29.05.2019 року, відповідач в квартирі АДРЕСА_1 не проживає з 2009 року. Після набуття позивачкою 22.11.2017 року права власності в порядку спадкування відсутність відповідача на вказаній жилплощі складає більше року (арк.спр.8).

Зазначена обставина знайшла своє повне підтвердження і в показаннях допитаних судом свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 мешканців будинку АДРЕСА_3 , які підтвердили суду, що відповідач ОСОБА_3 за місцем реєстрації тривалий час не проживає і не приїздив додому навіть, коли в 2014 році померла його мати ОСОБА_4 .

Згідно ч.1 ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 391 ЦК України передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Так як судом встановлено, що відповідач в спірній квартирі не проживає без поважних причин понад один рік, угоди щодо домовленості між ним та позивачем, як теперішнім власником, щодо використання житла не існує, вимога позивача про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням є обгрунтованою.

Керуючись ст.ст.16,316,317,319,321,405 Цивільного Кодексу України, ст.ст.4,5,89,259,263-265, 280-282 Цивільного процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (податковий номер НОМЕР_1 ), місце реєстрації: АДРЕСА_4 , до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Димитровського міського суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Вступна і резолютивна частини рішення проголошено 07.11.2019 року. Повний текст судового рішення виготовлено і підписано в нарадчій кімнаті 12.11.2019 року.

Суддя Л.І.Клепка