ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

31 липня 2019 року

м. Харків

справа № 638/13255/17

провадження № 22-ц/818/3034/19

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Маміної О.В., Кругової С.С.,

за участю секретаря - Плахотнікової І.О.

учасники справи:

позивач : ОСОБА_1

відповідачі: ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Золоті Ворота», ТОВ «Фінансова компанія «Горизонт», ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Горизонт», ОСОБА_3 , про визнання недійсними договорів, з апеляційними скаргами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року, ухвалену суддею Шишкіним О.В., в залі суду в місті Харкові,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «Банк Золоті Ворота», ТОВ «ФК «Горизонт», ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. До вирішення справи по суті накладено заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 177 кв. м., житловою площею 90 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. До вирішення справи по суті накладено заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 70 кв. м., житловою площею 25,2 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову постанову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 вказує на порушення судом норм процесуального права. Вказує, що право власності на спірну квартиру він набув 15.11.2018 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3222. Отже, з моменту придбання квартири і до моменту винесення судом ухвали про накладення заборони на відчуження належної апелянту ОСОБА_4 квартири пройшов майже місяць. Крім того, вказує, що судом не було залучено ОСОБА_4 до участі у справі, всупереч вимогам законодавства, хоча рішення у вказаній справі безпосередньо впливає на його права щодо володіння спірною квартирою.

Також з апеляційною скаргою звернулася ОСОБА_3 , в якій вказала, що не погоджується з вказаною ухвалою, вважає її необґрунтованою, у зв`язку з чим просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилалась на те, що заявником не було надано доказів того, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення. Зазначає, що при задоволенні клопотання про забезпечення позову суд мав визначити, яка саме існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення, які існують реальні несумлінні дії відповідача та чим підтверджуються вказані факти. Звертає увагу суду на те, що в ухвалі суду не було наведено доказів, які б підтверджували вищенаведені факти.

31.05.2019 року ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційні скарги, в якому зазначив, що апеляційні скарги безпідставні, не підлягають задоволенню, а оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі усіх доказів та обставин, що стосуються нерухомого майна, прав, свобод, інтересів та обов`язків. Вказує на те, що неодноразово звертався із заявою про забезпечення позову, тричі суд відмовляв у задоволенні такої заяви, однак після того, як було встановлено, що спірна квартира розділена на два об`єкти нерухомого майна, судом було задоволено клопотання про забезпечення позову. Вказує на те, що в спірній квартирі проживав тривалий час там знаходилися його особисті речі, коштовності , документи, побутова техніка.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Під час оцінки такої співмірності необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

У п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п. 4 вказаної постанови передбачено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його. Таке забезпечення гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано і у відповідності до вимог ст.151 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для вжиття таких заходів.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову та конкретного заходу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини, з яких вона просить суд вжити такі заходи. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі гроші, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово змінював позовні вимоги та звертався до суду із заявами про забезпечення позову.

Так, ухвалами Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 листопада 2017 року та від 27.02.2018 року заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову було залишено без задоволення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково, накладено заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 ). Ухвала набрала законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що 12.12.2018 року ОСОБА_1 уточнив позовні вимоги, та на час вирішення заяви про забезпечення позову позивався до ОСОБА_2 , ТОВ «ФК «Горизонт», ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ПАТ «ТАСКОМБАНК» та просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину іпотечного договору б/н від 28.12.2012 року, укладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В. за реєстровим номером 3186, поновивши в Державному реєстрі речових на нерухоме майно право власності за ОСОБА_1 (РНКОПП - НОМЕР_2 ) на нерухомість: 1) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 177 кв.м., житловою 90 кв. м.; 2) квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 70 кв. м., житловою площею 25,2 кв.м.; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існуючий запис про: 1) реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 177 кв.м., житловою 90 кв/м. за ОСОБА_3 (РНКОПП - НОМЕР_3 ); 2) реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 70 кв. м., житловою площею 25,2 кв.м. за ОСОБА_3 (РНКОПП - НОМЕР_3 ); поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку на: 1) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 177 кв.м., житловою 90 кв. м.; 2) квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 70 кв. м., житловою площею 25,2 кв.м. відповідно до якого предметом Іпотеки забезпечується виконання зобов`язань ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту у формі мультивалютної кредитної лінії (відновлювальної) за № 260 від 09.07.2007р. перед ПАТ «Банк Золоті ворота», згідне Іпотечного договору № 07-190 від 09.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бистрицькою А.П. в реєстрі за № 1812.

Крім того, 12.12.2018 позивач знов звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій зазначив про те, що згідно Інформаційних довідок № 141220407 від 13.10.2018р. № 141477388 від 16.10.2018 р. квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 247,9 кв.м. було розділено на дві окремі квартири згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХК 78, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 177 кв. м.; квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 70 кв.м.

Безпідставними є доводи ОСОБА_3 про відсутність загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Так, матеріали справи містять Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно № 141220407 від 13.10.2018 та № 141477388 від 16.10.2018 за змістом якої квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 247,9 кв.м., згідно Декларації про готовність об`єкта до експлуатації ХК 78, виданої 12.03.2018, було розділено на дві квартири а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 177 кв. м.; квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 70 кв.м.

Згідно договору купівлі-продажу від 15.11.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Качур А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 3222 ОСОБА_3 продала квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 70 кв.м., житловою площею 25,2 кв.м. ОСОБА_4.

Оскільки в результаті реконструкції нерухомого майна, що є предметом спору, яка відбулася вже після звернення позивача до суду, утворились два об*єкти нерухомого майна, які залишаються предметом спору, один з яких вже був відчужений, то правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову щодо обох об*єктів, оскільки їх наступне відчуження, отже і вчинення нових реєстраційних дій, утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно з Конвенцією про захист прав і основних свобод людини (ст.1) високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені у розділі 1 цієї конвенції.

Стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "Право на ефективний засіб юридичного захисту" встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту і є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 , може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Дійсно, на час постановлення оскаржуваної ухвали від 14 грудня 2018 року ОСОБА_4 не був залучений до участі у справі, однак в подальшому ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву та позивається до ОСОБА_2 , ТОВ «ФК Горізонт», ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ПАТ «Таскомбанк», ОСОБА_9 про застосування наслідків нікчемності правочину та просить застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину Іпотечною договору б/н від 28.12.2012, укладеного ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В. за реєстровим номером 3186, поновивши в Державному реєстрі речових на нерухоме майно право власності за ОСОБА_1 на нерухомість: 1) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 177 кв.м., житловою 90 кв.м; 2) квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 70 кв. м., житловою площею 25.2 кв.м., скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно існуючі записи про: 1) реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 177 кв.м.. житловою 90 кв. м. за ОСОБА_3 ; 2) реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 70 кв. м., житловою площею 25,2 кв.м. за ОСОБА_4 . Поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис пре іпотеку на: 1) квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 177 кв.м., житловою 90 кв. м.; 2) квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 70 кв. м., житловою площею 25.2 кв.м. відповідно до якого предметом Іпотеки забезпечується виконанні зобов`язань ОСОБА_1 за Договором про надання споживчого кредиту у формі мультивалютної кредитної лінії (відновлювальної) за № 260 від 09.07.2007р. перед ПАТ «Банк Золоті ворота», згідно Іпотечного договору № 07-190 від 09.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бистрицькою А.П. в реєстрі за № 1812.

Отже доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що він не був залучений до участі у справі не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки згідно уточненої позовної заяви від 25.03.2019 року він зазначений як один з відповідачів у справі, його прав та обов*язків безпосередньо стосуються заявлені позовні вимоги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , в особі представника ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 14 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - С.С. Кругова

О.В. Маміна