ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» листопада 2019 року

м. Харків

справа № 622/41/19-ц

провадження № 22з/818/429/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Маміної О.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальна установа «Безмятеженський психоневрологічний інтернат»

розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Піддубного Р.М. за апеляційною скаргою Комунальної установи «Безмятеженський психоневрологічний інтернат» на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 27 червня 2019 року в складі судді Шабас О.С.

в с т а н о в и в:

Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 27 червня 2019 року позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

На вказане рішення суду Комунальна установа «Безмятеженський психоневрологічний інтернат» подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі, та ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2019 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

30 жовтня 2019 року через канцелярію суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Піддубного Р.М.

Заява мотивована тим, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 30 вересня 2019 року про відкриття апеляційного провадження у справі, постановленою під головуванням судді Піддубного Р.М., безпідставно поновлено Комунальній установі «Безмятеженський психоневрологічний інтернат» пропущений без поважних причин строк на апеляційне оскарження рішення Золочівського районного суду Харківської області від 27 червня 2019 року, що викликає сумнів у неупередженості та об`єктивності судді.

Просила задовольнити заяву про відвід судді Піддубного Р.М. від розгляду справи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 05 листопада 2019 року заявлений ОСОБА_1 відвід судді Піддубному Р.М. визнано необґрунтованим, справу передано на автоматизований розподіл для визначення складу суду для вирішення питання про відвід; провадження у справі до розгляду заяви про відвід зупинено.

Перевіривши доводи заяви судова колегія вважає, що підстави для задоволення відводу відсутні.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п.104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Зокрема, частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що сумніви у об`єктивності і неупередженості у заявника виникли у зв`язку із вирішенням головуючим суддею Піддубним Р.М. процесуального питання щодо поновлення апелянту строку на апеляційне оскарження рішення суду та відкриття провадження у справі, що не може бути підставою для відводу.

Незгода з постановленням суддею ухвали, якою вирішено процесуальне питання, не визнається у розумінні вказаних вище норм процесуального права підставою для відводу, оскільки саме по собі вирішення питання щодо поновлення строку та відкриття провадження у справі не може свідчити про упередженість чи необ`єктивність судді, а є реалізацією ним процесуальних повноважень, передбачених нормами ЦПК України.

ОСОБА_1 не надала належних, допустимих та достовірних доказів прямої або побічної заінтересованості судді Піддубного Р.М. в розгляді даної справи, які викликають обґрунтовані сумніви у його неупередженості і об`єктивності, які можуть бути основані лише на фактичних обставинах, а не на припущеннях (рішення Європейського суду з прав людини від 26 вересня 2019 року у справі «Іліє проти Румунії»).

Інших підстав, передбачених законом, які б унеможливлювали участь у розгляді даної справи судді Піддубного Р.М. і викликали необхідність його відводу, у заяві ОСОБА_1 не наведено.

Враховуючи викладене, вважаємо, що підстав для відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, та об`єктивних даних, які свідчили б про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді Піддубного Р.М., не вбачається.

Керуючись ст.ст.36, 37, 40 ЦПК України

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Піддубного Р.М. - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня її підписання, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

О.В. Маміна

Повний текст ухвали складено 11 листопада 2019 року.