ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6548/19 Справа № 204/7035/18 Суддя у 1-й інстанції - Книш А. В. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

за участю секретаря Василенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення вартості частки у спільній сумісній власності подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2019 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з такою ухвалою, позивачзвернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та задовольнити її заяву про забезпечення позову.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що між сторонами існує майновий спір, вказані в заяві заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання можливого рішення суду.

Передбаченим ст.360 ЦПК України правом на подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення вартості частки у спільній сумісній власності подружжя.

В травні 2019 року позивачем було подано до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, за якою просила забезпечити позов шляхом накладення арешту із забороною відчуження на домоволодіння АДРЕСА_1 та земельну ділянку, що розташована за адресою АДРЕСА_1 з кадастровим номером : 07: 140:0058 , площею 0,10 га, а також заборонити відповідачу ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо домоволодіння та земельної ділянки за зазначеною адресою.

Заяву обґрунтовано тим, що у зв`язку із наданим відповідачем ОСОБА_2 відзивом на позовну заяву, їй стало відомо, що у Красногвардійському районному суді м. Дніпропетровська розглянута цивільна справа №204/9023/18 та рішенням суду від 04 лютого 2019 року договір купівлі-продажу спірного домоволодіння визнано недійсним з моменту укладення та скасовано державну реєстрацію права приватної власності. На даний момент нею оскаржується дане рішення суду, оскільки спірне майно належить сторонам на праві спільної сумісної власності, але її не було залучено до участі у розгляді справи. Крім того, на її думку існує реальна загроза того, що всі дії відповідача ОСОБА_2 направлені на створення перешкоди для реалізації захисту порушеного її права, тому вважає, що необхідно накласти арешт із забороною відчуження відповідачу ОСОБА_3 , яка є титульним власником спірного домоволодіння та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна та земельної ділянки.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що захід забезпечення позову, про вжиття якого просить позивач не є співмірним із заявленими вимогами, позивач жодним чином не обґрунтувала, яким чином невжиття заходів забезпечення може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду саме з такими позовними вимогами або ефективний захист оспорюваних прав та інтересів позивача.

Однак колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд має враховувати практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України», право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи, що між сторонами виник майновий спір про стягнення частки вартості житлового будинку та земельної ділянки в домоволодінні АДРЕСА_1 , частки вартості будівельних матеріалів, будівельного обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва житлового будинку, колегія суддів вбачає необхідність в забезпеченні позову.

При цьому вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову мають відповідати вимогам співмірності, розумності та обґрунтованості.

Однак арешт є крайнім заходом забезпечення позову, який полягає у проведенні опису майна, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Згідно п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Тому, для захисту матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на її користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам відчуження у будь-який спосіб домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:140: 0058 , площею 0,10 га, скасувавши ухвалу суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 15 травня 2019 року - скасувати і постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення вартості частки у спільній сумісній власності подружжя - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам відчуження у будь-який спосіб домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером :07:140: 0058 , площею 0,10 га.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова