ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 646/8470/16-ц

провадження № 22-ц/818/2910/19

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Котелевець А.В.,

суддів - Піддубного Р.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря Огар І.В.,

імена (найменування) сторін:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року в складі судді Єжова В.А.,

у с т а н о в и в:

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою на дії Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основьянському та Слобідському районах міста Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі МВДВС по Основьянському та Слобідському районах м. Харків ГТУЮ у Харківській області).

Скарга, з урахуванням уточнень, мотивована тим, що на виконанні Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, реорганізованого в МВДВС по Основьянському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області, знаходилось виконавче провадження № 40446910 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-2073/11, виданого 30 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з Кредитної спілки «Регіон» (далі КС «Регіон») на його користь додаткових пайових внесків та відсотків у розмірі 26 175 грн. 41 коп.

13 серпня 2013 року старшим державним виконавцем Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Нерівним Андрієм Олексійовичем була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

Однак на підставі постанови головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єрмак Г.В. від 08 червня 2016 року вказаний виконавчий документ повернуто стягувачеві з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-Х1У «Про виконавче провадження» (тут і далі Закон № 606-Х1У в редакції, чинній на час спірних правовідносин), у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Зазначає, що протягом трьох років державною виконавчою службою не вчинено виконавчих дій щодо примусового виконання рішення суду, хоча він неодноразово звертався із заявами, в яких викладав своє розуміння ситуації та яких заходів необхідно уживати з метою реального стягнення на його користь суми в розмірі 26 175 грн. 41 коп. У відповідь на його звернення від 22 травня 2014 року Головне управління юстиції повідомило про те, що на даний час державним виконавцем уживаються усі заходи щодо стягнення з боржника на його користь суми боргу, а щодо вчинення будь-яких подальших дій з примусового виконання рішення суду його буде повідомлено відповідними процесуальними документами.

Вказує, що фінансова та статистична звітність боржника не перевірялась, акту про наявність або відсутність майна у боржника складено не було. В заяві від 28 лютого 2014 року він вказав усі реквізити КС «Регіон», однак голова КС «Регіон» ОСОБА_2 не була викликана на прийом до державного виконавця та не була притягнута до адміністративної відповідальності за ухилення від явки до виконавчого органу.

В лютому 2016 року виконавче провадження № 40446910 було об`єднано з виконавчим провадженням № 39968368. 04 травня 2016 року Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі судді Благої І.С. постановив ухвалу про вилучення грошових коштів, які знаходяться у інших осіб позичальників КС «Регіон», однак державний виконавець не зазначив його прізвища в переліку осіб - стягувачів.

Такими діями, які свідчать про службову недбалість державних виконавців, йому завдано істотної шкоди в розмірі суми, яка не стягнута за виконавчим листом.

Посилаючись на вказані обставини, заявник просив скасувати постанову головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єрмак Г.В. від 08 червня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві; визнати неправомірною бездіяльність Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, яка спричинила йому як стягувачу істотні матеріальні збитки у вигляді нестягнутої суми боргу за даним виконавчим листом; постановити окрему ухвалу з підстав, передбачених статтею 262 ЦПК України, у зв`язку з численним порушеннями вимог Закону № 606-Х1У.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Визнано постанову головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єрмак Г.В. від 08 червня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірною. В задоволенні скарги в іншій частині відмовлено.

Задовольняючи скаргу в частині визнання постанови головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єрмак Г.В. від 08 червня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві неправомірною, суд першої інстанції виходив із того, що станом на дату вчинення оскаржуваної постанови в повній мірі не здійснені виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа № 2-2073/11, виданого 30 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 додаткових пайових внесків та відсотків у розмірі 26 175 грн. 41 коп.

Відмовляючи в задоволенні скарги в іншій частині, суд першої інстанції вважав, що вимоги в цій частині не підтверджені належними та допустимими доказами.

20 квітня 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування матеріального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу про задоволення скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не встановив всіх обставин, які мають значення для справи. Зокрема, не врахував тривалу бездіяльність Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо невиконання рішення суду першої інстанції протягом трьох років. В ухвалі не наведено його аргументів щодо такої бездіяльності та мотивів їх відхилення. Зазначає, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки він просив визнати неправомірною бездіяльність державної виконавчої служби, однак суд першої інстанції визнав неправомірною постанову.

МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах міста Харків ГТУЮ у Харківській області ухвалу суду першої інстанції не оскаржив, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункт 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Матеріали справи свідчать, що на підставі постанови старшого державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Нерівного А.О. від 13 серпня 2013 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-2073/11, виданого 30 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_3 додаткових пайових внесків та відсотків у розмірі 26 175 грн. 41 коп. (виконавче провадження № 40446910).

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем направлявся запит до Державної податкової служби України з метою з`ясування наявності у боржника рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України. Із відповіді Державної податкової служби України № від 03 березня 2014 року на запит № 4729814 від 28 лютого 2014 року вбачається, що така інформація відсутня.

З квітня 2014 року по серпень 2014 року ОСОБА_3 неодноразово звертався з заявами Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та Головного управління юстиції щодо бездіяльності державного виконавця під час примусового виконання виконавчого листа № 2-2073/11, виданого 30 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, висловлював свої міркування щодо реального виконання рішення суду та просив повідомити про хід виконання судового рішення.

16 жовтня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до виконавчої служби з заявою про звернення до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України керівника КС «Регіон».

Постановою державного виконавця Єрмак Г.В. Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 15 лютого 2016 року виконавче провадження № 40446910 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2073/11, виданого 30 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова, приєднаного до зведеного виконавчого провадження № 39968368, яке перебуває в провадженні Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Постановою головного державного виконавця Єрмак Г.В. Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 16 травня 2016 року накладено арешт на все майно, що належить КС «Регіон», в межах суми стягнення - 1 323 437 грн. 03 коп. В постанові стягувачем, зокрема, зазначений ОСОБА_3 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04 травня 2016 року відмовлено в задоволенні заяви головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єрмак Г.В. про вилучення готівкових коштів та майна, що належить боржнику КС «Регіон», або перебувають у інших осіб в порядку, передбаченому статтею 55 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі постанови головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єрмак Г.В. від 08 червня 2016 року вказаний виконавчий документ повернуто стягувачеві з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-Х1У у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними.

Скарга обгрунтована тим, що державним виконавцем протягом трьох років безпідставно не уживались заходи з примусового виконання рішення суду. У зв`язку з цим ОСОБА_1 просив скасувати постанову головного державного виконавця Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Єрмак Г.В. від 08 червня 2016 року про повернення виконавчого документу стягувачеві; визнати неправомірною бездіяльність Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, яка спричинила йому як стягувачу істотні матеріальні збитки у вигляді нестягнутої суми боргу за даним виконавчим листом; постановити окрему ухвалу з підстав, передбачених статтею 262 ЦПК України, у зв`язку з численним порушеннями вимог Закону № 606-Х1У.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідного до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі встановлення обгрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Європейський суд наголосив, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (пункт 40 рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції» (Case of Hornsby v. Greece).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі Закон № 606-Х1У).

Відповідно до статей 1, 6 (частина 1) Закону № 606-Х1У виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до оцього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11 Закону № 606-Х1У).

Згідно з частиною першою, пунктом першим частини другої статті 17 Закону № 606-Х1У примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Частиною 2 статті 30 Закону № 606-Х1У встановлено, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Статтею 32 Закону № 606-Х1У встановлено, що заходами примусового виконання рішення є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону № 606-Х1У виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснюється або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Доказів того, що державною виконавчою службою вживались усі заходи примусового виконання рішення з дотриманням вимог Закону № 606-Х1У, матеріали справи не містять. Не надано таких доказів і суду апеляційної інстанції.

Встановивши, що державний виконавець, повернувши виконавчий документ, не здійснив всіх дій для примусового виконання рішення суду, передбачених Законом № 606-Х1У, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про часткове задоволення скарги ОСОБА_3 .

Однак з висновком суду про захист порушеного права, погодитись не можна.

Враховуючи приписи статті 447 ЦПК України, порушене право заявника підлягає захисту шляхом визнання неправомірною бездіяльність Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та зобов`язання МВДВС по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області скасувати постанову від 08 червня 2016 року про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-2073/11, виданого 30 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з КС «Регіон» на користь ОСОБА_1 додаткових пайових внесків та відсотків в розмірі 26 175 грн. 41 коп.

Згідно з положеннями частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, 376 ч. 1, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 10 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову.

Визнати неправомірною бездіяльність Червонозаводського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та зобов`язати Міжрайонний відділ державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області скасувати постанову від 08 червня 2016 року про повернення стягувачеві виконавчого листа № 2-2073/11, виданого 30 червня 2013 року Червонозаводським районним судом м. Харкова про стягнення з Кредитної спілки «Регіон» на користь ОСОБА_1 додаткових пайових внесків та відсотків в розмірі 26 175 грн. 41 коп. (двадцять шість тисяч сто сімдесят п`ять грн. 41 коп.).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повен судове рішення складено 08 листопада 2019 року.

Головуючий А.В.Котелевець

Судді Р.М.Піддубний

О.Ю.Тичкова