Справа № 603/551/19
Провадження № 2/603/321/2019
"08" листопада 2019 р. м.Монастириська
Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого - судді Галіяна І. М.
секретаря судового засідання Захарчишин М.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу
представник позивача: адвокат Гнатишин Віра Володимирівна
предмет позову: визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
І. Зміст вимог та заперечень учасників справи.
Представник позивача адвокат Гнатишин В.В. звернулася в Монастириський районний суд Тернопільської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , про визнання останньої такою, що втратила право користування житлом, а саме, житловим будинком що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та зняття її з реєстраційного обліку за вказаною адресою.
Вимоги представника позивача мотивовані тим, що ОСОБА_2 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який посвідчено приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. від 09.02.2016 року.
В даному будинку крім ОСОБА_2 зареєстрована її невістка - ОСОБА_2
21.08.2018 року рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області шлюб між її сином ОСОБА_3 та невісткою ОСОБА_2 розірвано.
Більше року відповідач не проживає у вказаному житловому будинку та не з`являється, діти знаходяться на утриманні батька ОСОБА_3 та проживають з ним.
Крім цього позивач посилається на ст. 405 ЦК України згідно якої член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.
Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 09.09.2019 року про відкриття провадження в справі вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
07.10.2019 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області розгляд справи відкладено у відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України.
08.11.2019 року ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області постановлено рішення про проведення заочного розгляду даної цивільної справи на підставі наявних у справі доказів.
ІІІ. Позиції сторін.
Протягом п`ятнадцяти днів відповідачем до початку розгляду справи по суті не було подано: заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з обґрунтуванням причин такого заперечення та відзиву на позовну заяву.
ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, хоча судом вживались заходи для належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання (реєстрації) відповідача та за допомогою розміщення повідомлення на WEB сторінці Монастириського районного суду Тернопільської області.
Представником позивача через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи в її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Клопотання про відкладення розгляду справи з причин зазначених в ч. 4 ст. 279 ЦПК України сторонами не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІV. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 , згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, який посвідчено приватним нотаріусом Монастириського районного нотаріального округу Пивоварчук О.Є. від 09.02.2016 року.
Відповідно до рішення Монастириського районного суду Тернопільської області від 21.08.2018 року (Справа №603/332/18) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.
Згідно довідки виданої Монастириською міською радою від 29.08.2019 року за №2533 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб встановлено, що до складу сім`ї ОСОБА_1 входить колишня дружина її сина ОСОБА_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Підставою звернення ОСОБА_1 з позовом про визнання втрати ОСОБА_2 права на користування житлом є відсутність останньої протягом року за місцем реєстрації.
Факт відсутності ОСОБА_2 за місцем реєстрації, АДРЕСА_1 , підтверджується: Актом обстеження будинковолодіння від 29.08.2019 року, згідно якого при опитуванні свідків (сусідів) встановлено, що в житловому будинку по АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 проте більше одного року там не проживає.
V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ЦК України, власнику належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Як передбачено приписами ст.ст. 386, 391 ЦК України, власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, суд враховує, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні.
Судом не здобуто жодних доказів про поважність причин не проживання відповідача у спірному будинку.
А тому аналізуючи вищевказане суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом.
На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідач протягом року не користується житловим приміщенням (будинком), що по АДРЕСА_1 , який належить на праві власності позивачу, обов`язки по утриманню житла не здійснює, суд вважає, що відповідача слід визнати таким, що втратив право користування вказаним житлом.
В позовній заяві представник позивача ставить питання про зобов`язання зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2 за місцем її проживання (реєстрації), не визначаючи цього органу відповідачем у справі.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року (з наступними змінами і доповненнями), реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації.
В ст. 7 вказаного Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.
Таким чином, вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку може бути виконано органом реєстрації на підставі рішення суду, що набере законної сили. За таких обставин позов у цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 12, 81, 141, 263, 282 ЦПК України, ст. 317, 319, 391, 405 ЦК України, 72 ЖК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житлом, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення .
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається позивачем безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення заочного рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складено 08.11.2019 року.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (паспорт серії НОМЕР_1 ІПН НОМЕР_2 ), проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Гнатишин Віра Володимирівна (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 25.01.2019 року серії ТР №000348, Договір про представництво інтересів та надання професійної правничої допомоги від 29.08.2019 року), місцезнаходження якої: АДРЕСА_2 Добровідка АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (паспорт серії НОМЕР_3 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Суддя І. М. Галіян