Провадження № 2/686/3954/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.

при секретарі Антосєві В.П.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Хмельницької міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

встановив:

11 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно, а саме на за набувальною давністю.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що вони з відповідачкою ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 11.07.1087 року. Після укладення шлюбу вони почали проживати в квартирі АДРЕСА_1 . 09.08.2001 року сторони приватизували зазначену квартиру. 24.01.2002 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого відповідач ОСОБА_3 переїхала проживати до Російської Федерації. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.10.2018 року по цивільній справі № 686/19414/18 відповідача ОСОБА_3 визнано везвісно відсутньою з 01.01.2003 року. Таким чином, позивач з 01.01.2013 року відкрито, добросовісно та безперервно сам користується квартирою АДРЕСА_1 , в тому числі і часткою відповідачки.

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , що належала відповідачу ОСОБА_3 на праві власності, за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 26 червня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального провадження.

До участі у справі в якості співвідповідача ухвалою суду від 16 липня 2019 року було залучено Хмельницьку міську раду.

Ухвалою суду від 22 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позову.

Відповідач ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем її реєстрації, в судове засідання не з`явилась.

Представник відповідача - Хмельницької міської ради в судовому засіданні щодо вирішення справи поклалась на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наданні докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з наступних підстав.

Судом об`єктивно встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.07.1987 року по 24.01.2002 року, в період якого приватизували квартиру АДРЕСА_1 в рівних частках кожен (що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , дублікатом свідоцтва про право власності на житло від 09.08.2001 року ОСОБА_3 , повідомленням Хмельницького БТІ № 716804 від 03.06.2019 року).

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.10.2018 року (набрало чинності 23.11.2018 року) по цивільній справі № 686/19414/18 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Новгород Російської Федерації, визнано безвісти відсутньою з 01.01.2013 року.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

В той же час відповідно до ч. 3 ст. 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Також, відповідно до положень ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Кожен з власників (співвласників) має не лише суб`єктивні права, але й несе відповідальність за належне використання цих прав перед громадою, суспільством, іншими співвласниками майна. Таким чином формується правосвідомість не лише самих власників, але й інших учасників правовідносин власності. Адже не можуть залишатися роками неврегульованими суспільні відносини щодо нерухомого майна, власник якого не бажає здійснювати свої правомочності власника щодо належного йому майна.

Саме тому у Цивільному кодексі України містяться правові норми (ст. 344, ст. 365 ЦК України), які передбачають можливість припинення права власності поза волею власника майна (без жодної грошової компенсації - ст. 344 ЦК України чи з відповідною грошовою компенсацією - ст. 365 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ОСОБА_3 більше 10 років не проживає в квартирі АДРЕСА_1 , він самостійно утримує квартиру, оплачує комунальні послуги, а також за власні кошти проводить ремонт квартири за вказаною адресою. На підтвердження цього факту позивачем надано суду копію виписки з особового рахунку БУ № 2 КЕВ м. Хмельницького № 60 від 29.10.2019 року, копію характеристики на позивача наданої БУ № 2 КЕВ м. Хмельницького 29.10.2019 року № 772, копію виписки з особового рахунку позивача по сплаті за утримання будинку та прибудинкової території, копію довідки ТОВ «Хмельницькгаззбут» № 1087 від 05.11.2019 року, копію довідки МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» від 06.11.2019 року № 536, копію довідки АТ «Хмельницькобленерго» № 001980 від 06.11.2019 року, копію довідки ТОВ «Хмельницькенергозбут» № 709 від 06.11.2019 року.

Факт непроживання ОСОБА_3 у спірній квартирі з 01.01.2013 року підтверджується листом ГУ НП в Хмельницькій області від 16.04.2018 року № 4204/12/119-2008, актом № 195 БУ № 2 КЕВ м. Хмельницького, наявною у матеріалах справи копією рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.10.2018 року (набрало чинності 23.11.2018 року) по цивільній справі № 686/19414/18, яким ОСОБА_3 визнано безвісно відсутньою.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.10.2018 року в даних правовідносинах має преюдиціальне значення.

Також, судом беззаперечно встановлено той факт, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується технічним паспортом на вказану квартиру та довідкою від 28.10.2019 року про склад сім`ї позивача.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі вищевикладеного, давши належну правову оцінку зібраним у справі доказам, зокрема врахувавши те, що позивач більше 10 років відкрито, постійно та добросовісно користується 1/2 частиною квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 , сплачує комунальні послуги, підтримує за власні кошти в належному стані не тільки свою частину квартири, а й належну ОСОБА_3 1/2 частину квартири, а також той факт, що ОСОБА_3 з 01.01.2013 року у спірній квартирі не проживає та визнана рішенням суду безвісно відсутньою, за весь цей час до спірної квартири не з`являлась та жодних претензій на свою власність не заявляла, тому суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню та за позивачем слід визнати право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 за набувальною давністю.

Позивач не наполягав на стягнені з відповідача судових витрат по справі.

Керуючись ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 344, 365 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 161, 170, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за набувальною давністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня проголошення судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 12 листопада 2019 року.

Суддя: О.М. Палінчак