Провадження № 22-з/801/88/19
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Сало Т. Б.
УХВАЛА

31 липня 2019 рокуСправа № 127/28449/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд, суддя Сало Т.Б., отримавши заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «45 експериментальний механічний завод» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання незаконними дій, стягнення моральної шкоди,

встановив:

У липні 2019 року до Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 , в якій він просить на підставі ст. 236 КЗпП України стягнути з ДП «45 експериментальний механічний завод» на його користь середній заробіток за час затримки виконання рішення Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2019 року по справі №127/28449/18 щодо його поновлення на роботі з розрахунку 497,94 грн за 1 робочий день.

Ознайомившись із заявою, суд вважає, що її слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.

За змістом статті 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Перелік органів, які розглядають трудові спори, наведений в статті 221 КЗпП України, відповідно до якого трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті. Справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ЦПК України, апеляційні суди переглядають в апеляційному порядку судові рішення місцевих судів, які знаходяться у межах відповідного апеляційного округу (території, на яку поширюються повноваження відповідного апеляційного суду).

Повноваження апеляційного суду під час розгляду цивільних справ по суті визначено статтею 374 ЦПК України.

За вказаними вище нормами ЦПК України до компетенції суду апеляційної інстанції не належить вирішення питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, тобто Вінницький апеляційний суд не наділений такими повноваженнями, тому заява підлягає поверненню заявнику.

Крім того, предметом заяви ОСОБА_1 є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2019 року, підстава заявлення таких вимог - ст. 236 КЗпП України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Вказана заява підлягає розгляду в порядку позовного провадження та повинна відповідати вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

А ні ЦПК України, ні КЗпП України не передбачено подання саме заяв про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови.

Керуючись ст. 381 ЦПК України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 21 червня 2019 року повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.Б. Сало