Справа №487/8254/ 18
Провадження №22 ц/812/759/19 Головуючий першої інстанції:Щербина С.В.
Категорія-39 Доповідач апеляційного суду: Галущенко О.І
ПОСТАНОВА

Іменем України

06 травня 2019 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Лисенка П.П.

Данилової О.О.

із секретарем

судового засідання: Горенко Ю.В.

з участю:

відповідачів - ОСОБА_1 .,

ОСОБА_2 .

представника:

позивача - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2019 р., ухвалене того ж дня о 16 год. 20 хв. суддею Щербиною С.В. в приміщенні того ж суду, яке постановлене

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

встановила:

07.12. 2018 р. ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Позивач зазначав, що він є спадкоємцем першої черги після смерті його матері ОСОБА_6 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інший спадкоємець ОСОБА_4 відмовилася від спадщини на його користь.

Він прийняв спадщину, своєчасно звернувшись з відповідною заявою до нотаріуса.

Мати за життя володіла житловою квартирою АДРЕСА_1 , яку придбала на біржових торгах на Універсальній торговій біржі.

Угода не була посвідчена нотаріально, а тому нотаріус відмовила йому у видачі відповідного свідоцтва.

З врахуванням цих обставин просив визнати за ним право власності на квартиру в порядку спадкування за законом, оскільки втрачена можливість отримання такого права в нотаріальному порядку.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2019 р., ухвалено про відмову у задоволенні позову

В апеляційній скарзі апелянт ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового про задоволення позову, посилаючись на необгрунтованність висновків суду щодо неналежного способу захисту права на спадкування та невірне застосування норм матеріального права, якими врегульовано правові наслідки прийняття спадщини.

Перевіряючи законність та обгрунтованність рішення в межах, визначених ст.. 367 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом норм глави 87 ЦК України та положень Закону України «Про нотаріат» оформлення спадкових прав та видача правовстановлюючого документа, який посвідчує право на спадщину здійснюється нотаріусами, за виключенням випадків, коли таке право оспорюється, чи відсутня або втрачена можливість отримання свідоцтва про право на спадщину.

В цих випадках спори щодо спадкових справ розглядаються судами за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до приписів ст. 1269-1270 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини.

Приписами пунктів 4.14,- 4.15 пункту 4 розділу II глави 10 Порядку, вчинення нотаріальних дій нотаріусами України ( затв. наказом МЮ України № 296/5 від 22.02.2012 р.. в ред. наказу№ 2785/5 від 27.08.2018 р.) передбачалося, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно з вимогами пункту 1.2. пункту 1 глави 2 розділу II цього Порядку право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним з таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором; свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права на утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

У разі коли державну реєстрацію права власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, земельну ділянку, що відчужуються, відповідно до закону проведено без видачі документа, що посвідчує таке право, право власності підтверджується на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до нього.

Інші докази, не визначені цим пунктом Інструкції, нотаріусом не приймаються, оскільки їх оцінка може бути здійснена лише судом за відповідним позовом спадкоємця. За змістом норм глави 84 книги шостої ЦК України об`єктом спадкування є права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і зокрема, майно, власником якого на час відкриття спадщини був спадкодавець.

При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців

Зокрема, пунктом 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачалося, що право власності на жилий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним із таких документів:

- нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, довічного утримання, дарування, міни;

- договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі;

- свідоцтвом про придбання жилого будинку (частини будинку) з прилюдних торгів;

- свідоцтвом про право приватної власності на будинок (частину будинку);

- свідоцтвом про право власності, яке видається відповідним органом (при приватизації житла, об`єктів незавершеного будівництва автозаправних станцій, що реалізують пально-мастильні матеріали виключно населенню тощо);

- свідоцтвом про право на спадщину;

- свідоцтвом про право власності на частку в спільному майні подружжя;

- договором про поділ майна;

- рішенням суду, арбітражного суду тощо.

Документи щодо майна, що підлягає реєстрації, приймається нотаріусом за наявності відмітки (штампу) про реєстрацію відповідних прав та витягу про реєстрацію прав на нерухоме майно, які є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа

(Абзац пункту 49 із змінами, внесеними згідно з Наказом Мін`юсту N 45/5 від 03.06.2002 - набуває чинності з 01.10.2002 року ).

Таким чином, діюче на час укладення біржової угоди законодавство визнавало біржову угоду купівлі-продажу фізичною особою об`єкта нерухомості належним правовстановлюючим документом за наявності на ній відмітки про реєстрацію майнових прав та витягу з реєстру.

З матеріалів справи вбачається, що 11.05.2018 р. відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_6 .. яку своєчасно прийняв ОСОБА_3 , а інший спадкоємець ОСОБА_4 відмовилася від її прийняття на його користь.

За життя спадкодавець набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , зареєструвавши майнові права в ММБТІ ( а. с.-7 зворот),

але за життя не встигла отримати відповідного витягу з реєстру майнових прав, який є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

Таким чином спадкоємець після смерті спадкодавця не має можливості здійснити таку реєстрацію, що свідчить про втрату можливості ним отримати відповідне свідоцтво у нотаріуса.

Відповідно він не має права заявляти також і вимоги про визнання такої угоди дійсною на підставі ст. 47 ЦК (1963 р.), оскільки стороною такої угоди на час її укладення, не був.

Відмовляючи в задоволенні позову суд цих обставин не врахував та не звернув уваги на те, що відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України особа, яка звертається до суду з вимогою про захист порушених прав має право на вибір ефективного способу захисту.

Оскільки судове рішення ухвалено з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, то рішення підлягає скасуванню, відповідно до вимог ч. 1ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про задоволення позову та визнання за позивачем права власності на квартиру в порядку спадкування за законом.

Оскільки позивач є особою з інвалідністю 2 групи і звільнений від сплати судового збору, то судові витрати у цій справі підлягають віднесенню за рахунок держави, віповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381-382 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2019 р. - скасувати.

Постановити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на житлову квартиру АДРЕСА_1 .

Судові витрати у справі віднести за рахунок держави.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, але з цього часу на протязі тридцяти днів з дня виготовлення повного рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.І.Галущенко Судді: П.П. Лисенко

О.О. Данилова

Повний текст постанови виготовлений 10 травня 2019 р.