Єдиний унікальний номер 741/1900/18
Провадження № 2/741/300/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 23 жовтня 2019 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати - ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 . Вони (позивачі) та відповідач є спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги за законом. Вони (позивачі) прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , а відповідач - відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 Нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

ОСОБА_2 просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 .

У судове засідання позивачі та їх представник - адвокат Коршок О.Г. не з`явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просили їх задовольнити, розгляд справи проводити без їх участі.

У судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, просив розгляд справи проводити без його участі.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як спадкоємці першої черги за законом. ОСОБА_3 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1 , що підтверджується копією спадкової справи № 7/2017 до майна померлої ОСОБА_4 (а.с. 53-125).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи вбачається, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, який належав ОСОБА_4 , у зв`язку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 274/02-31 від 22 серпня 2018 року (а.с. 13).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 був збудований у 1965 році, що підтверджується записом у технічному паспорті на житловий будинок (а.с. 18).

Абзацом 2 п. 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, встановлено, що не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані.

Згідно Закону УРСР «Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР» від 2 червня 1968 року кожна сільська рада вела погосподарські книги. В загальній частині особового рахунку записувались прізвище, ім`я, по-батькові голови сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку.

Іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості на той час діючим законодавством передбачена не була, за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування.

Правові норми нового ЦК України 2003 року, які регулюють набуття права власності на нерухоме майно, не поширюються на дані відносини, оскільки закон не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує відповідальність особи (ст. 58 Конституції України, ст. 5 ЦК України).

З введенням в дію Закону України «Про власність» 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства.

З довідки Степовохутірської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 254 від 28 серпня 2018 року (а.с. 14) вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 згідно записів погосподарської книги належав ОСОБА_4 .

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 за життя набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що на спадковий житловий будинок виготовлена технічна документація (а.с. 16-18).

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивачів, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивачів.

Керуючись ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 2/3 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв. м, житловою площею 21,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , право власності на 1/3 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , загальною площею 52,8 кв. м, житловою площею 21,7 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивачів.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В.Киреєв