ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

14 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 640/9284/16

провадження № 22-ц/818/5660/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Котелевець А.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Сидорчук М.О.,

учасники справи:

заявники: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

стягувач: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід колегії суддів Тичкова О.Ю., Котелевець А.В., Піддубний Р.М.,

установив:

У червні 2016 року ОСОБА_1 , а в липні 2016 року ОСОБА_2 звернулися до суду із заявами про скасування рішення третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» про стягнення з них на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року визнано поважними причини пропуску строку оскарження рішення третейського суду, поновлено цей строк ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , а їх заяви задоволено. Скасовано рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 08 квітня 2013 року. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися з апеляційними скаргами. ОСОБА_1 просив ухвалу - змінити та встановити у рішенні апеляційного суду наявність переліку додаткових підстав для скасування рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Захисту прав приватних інвестицій» м. Харкова від 08 квітня 2013 року. ОСОБА_3 просив ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою в задоволенні заяв про скасування рішення постійно діючого третейського суду відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року апеляційні скарги відхилені, ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 вересня 2019 ухвала Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року була скасована. Справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

14 листопада 2019 року під час повторного розгляду справи судом апеляційної інстанції ОСОБА_4 , діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду заяву про відвід колегії суддів Тичкова О.Ю., Котелевець А.В., Піддубний Р.М. В обґрунтування посилався на те, що за редакцією ЦПК України, що почала діяти з 15.12.2017, оскарження рішень третейських судів здійснюється через апеляційні суди як суди першої інстанції. Верховний Суд переглядає ухвалені апеляційними судами судові рішення як суд апеляційної інстанції. Тому подальший розгляд Харківським апеляційним судом апеляційних скарг на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 січня 2017 року, постановлену за результатами заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про скасування рішення третейського суду, призведе до розгляду справи неповноважним судом.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав подану заяву і зазначив, що після скасування Верховним Судом ухвали Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції справа мала залишитись в суді касаційної інстанції та розглядатися безпосередньо Верховним Судом.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників учасників справи, які з`явилися в судове засідання, обговоривши доводи заяви про відвід, дійшла висновку про необґрунтованість заявленого ОСОБА_4 відводу.

Підстави для відводу (самовідводу) судді встановлено статтею 36 ЦПК України, згідно змісту якої суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України («Недопустимість повторної участі судді в розгляді справи»).

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Частиною другою статті 23 ЦПК України в редакції з 15.12.2017 встановлено, що справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами як судами першої інстанції за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Згідно з частиною третьою статті 454 ЦПК України в редакції з 15.12.2017 заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом.

Пунктом 9 частини першої Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України встановлено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У пункті 11 частини першої Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України зазначено, що заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Такі заяви чи скарги не можуть бути залишені без руху, повернуті або передані за підсудністю, щодо них не може бути прийнято рішення про відмову у прийнятті чи відмову у відкритті провадження за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, якщо вони подані з додержанням відповідних вимог процесуального закону, які діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Перехідними положеннями ЦПК України не передбачено процедури передачі справ за інстанційною юрисдикцією, які надійшли до судів першої інстанції до набрання чинності цих змін. Отже, ураховуючи частину третю статті 3 ЦПК України, справа має розглядатися судом, який прийняв її до свого провадження, за правилами, що діють після набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Зазначений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 761/8926/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 127/25797/17.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, № 19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування рішення третейського суду у червні 2016 року, а ОСОБА_2 - в липні 2016 року. Провадження у справі судом першої інстанції за заявою ОСОБА_2 відкрито 13.07.2016 (т.1 а.с. 38), за заявою ОСОБА_1 - 21.06.2016 (т.2 а.с. 39), тобто до набрання чинності змінами до ЦПК України, що віднесли розгляд заяви про скасування рішення третейського суду до компетенції апеляційних судів як судів першої інстанції. Тому після скасування Верховним Судом ухвали Апеляційного суду Харківської області від 20 червня 2017 року та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, справа має розглядати Харківським апеляційним судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає що підстави для відводу колегії суддів Харківського апеляційного суду викладені в заяві ОСОБА_4 необґрунтовані. Інших підстав для відводу колегії суддів заявником не вказано. Тому заяву ОСОБА_4 належить визнати необґрунтованою і передати її на автоматизований розподіл з метою визначення складу суду для вирішення питання про відвід відповідно до вимог ч.3 ст.40 ЦПК України. До вирішення питання про відвід провадження у справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про відвід судової колегії у складі Тичкової О.Ю., Котелевець А.В., Піддубного Р.М. визнати необґрунтованою.

Заяву про відвід передати на автоматизований розподіл з метою визначення складу суду для вирішення питання про відвід.

Провадження у справі зупинити до вирішення питання про відвід судді .

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді А.В. Котелевець

Р.М. Піддубний