Провадження № 22-ц/812/1857/19 Доповідач апеляційної інстанції-Данилова О.О.

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року м. Миколаїв

справа № 485/328/19-ц

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Данилової О.О.,

суддів: Коломієць В.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Лівшенком О.С.,

переглянувши в апеляційному порядку цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про зміну порядку (способу) стягнення аліментів та стягнення заборгованості за аліментами

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області, ухвалене 18 вересня 2019 року суддею Квєткою І.А. в приміщенні цього ж суду (повне рішення складено цього ж дня),

У С Т А Н О В И В:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про зміну порядку (способу) утримання аліментів та стягнення заборгованості.

Позивачка зазначала, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з 28 жовтня 2016 року. Проте, в зв`язку зі зміною розміру прожиткового мінімуму та мінімального розміру аліментів після ухвалення рішення розмір аліментів мав збільшитись, але відповідного перерахунку державний виконавець не провів. Розмір заборгованості складає 2659,50 грн. До того ж, змінився матеріальний стан ОСОБА_2 , який працевлаштувався та працює в поліції.

Посилаючись на порушення прав дитини на відповідний рівень життя, ОСОБА_1 просила змінити спосіб утримання аліментів з 500 грн. щомісяця на ј частину від усіх видів доходу (заробітку) з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути 2 659, 50 грн. заборгованості.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав в частині зміни способу стягнення аліментів, проте вважав, що заборгованості зі сплати аліментів він не має, тому просив у цій частині позову відмовити.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2019 року позов задоволено частково, змінено порядок (спосіб) стягнення аліментів, визначений рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року, та стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, до повноліття дитини. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила рішення змінити в частині відмови в стягненні 2659,5 грн. заборгованості, задовольнивши ці вимоги, а подальше стягнення аліментів в частці від заробітку боржника здійснювати з дати звернення до суду.

Правом відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

В судове засідання апеляційного суду сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання (а.с.78,81-83), не з`явились. Справу розглянуто за участю представника позивачки адвоката Костоусової Я.М.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

За змістом статті 180 СК батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (частина 3 статті 181 СК).

Правила статті 182 СК визначають о бставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів , розмір яких має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 184 СК розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначає суд за заявою одержувача. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статетй 183, 184 СК України.

Відповідно до частини 4 статті 195 СК розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

За правилами частини 1 статті 71 Закону «Про виконавче провадження» ( в редакції Закону №2475-УІІІ від 3 липня 2018 року) порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого сімейним законодавством.

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина 8).

Отже, аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що діюче законодавство передбачає механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру навіть за наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17).

Питання щодо приведення розміру аліментів, визначеного судом, у відповідність до мінімально гарантованого розміру, передбаченого законом, вирішується на стадії виконання державним (приватним) виконавцем без додаткового судового втручання.

При цьому відмова державного (приватного) виконавця в проведенні перерахунку розміру аліментів, незгода з визначеним виконавцем розміром аліментів або розміром заборгованості може бути оскаржена стягувачем або боржником до суду в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Це питання також досліджувалось Верховним Судом, який дійшов висновку, що збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою як для ухвалення нового рішення про збільшення їх розміру, так і для відмови в перерахунку (постанова від 12 вересня 2018 року у справі №459/2181/17).

Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 на доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнуто аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позову (28 жовтня 2016 року) до досягнення дитиною повноліття (а.с. 15-16).

З 6 березня 2017 року виконавчий лист за судовим рішенням знаходиться на виконанні у Снігурівському РВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (а.с. 18, 19).

За розрахунком державного виконавця, наданим суду, ОСОБА_2 нараховувались до сплати з жовтня 2016 року аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно (а.с.36).

Виходячи з цього розміру, заборгованість відповідача станом на 1 травня 2019 року складає 3 564, 51 грн.

Відомостей про звернення ОСОБА_1 до виконавчої служби щодо стягнення аліментів в гарантованому мінімальному розмірі, матеріали справи не містять.

Отже, встановивши ці обставини, суд першої інстанції, не заперечуючи право ОСОБА_1 на отримання аліментів в розмірі, не меншому за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов вірного висновку, що це питання має вирішуватись державним виконавцем за місцем виконання судового рішення, що відповідає вимогам частини 2 статті 182 СК та частини 1 статті 71 Закону «Про виконавче провадження».

Посилання апелянта на те, що перерахунок аліментів відповідно до мінімального розміру аліментів державний виконавець не здійснював, не може бути достатньою підставою для стягнення цієї різниці судом як заборгованості. Суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Ці обставини, як зазначено вище, можуть бути підставою для оскарження дій державного виконавця в разі порушення ним прав стягувача.

Неможна вважати переконливим і посилання апелянта на те, що 2659,50 грн. заборгованості мають бути стягнуті судом відповідно до положень Закону «Про індексацію грошових доходів населення» та статті 184 СК щодо індексації аліментів.

Таке посилання пов`язане з помилковим ототожненням права на отримання аліментів в гарантованому мінімальному розмірі (частина 2 статті 182 СК), який залежить від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та права на індексацію аліментів, як і інших доходів населення, яка проводиться лише в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації (103 відсотки).

Умови індексації, які передбачені Законом «Про індексацію грошових доходів населення», не були підставою позову ОСОБА_1 і таких вимог (крім посилання на частину 2 статті 184 СК) позовна заява (а.с.1-8) не містить.

Таким чином, судове рішення в частині відмови в стягненні 2659,50 грн. заборгованості, відповідає вимогам сімейного та процесуального права і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Не встановлено апеляційним судом і підстав для зміни часу, з якого ОСОБА_2 має сплачувати аліменти в новому розмірі (1/4 частка заробітку).

Так, відповідно до частини 1 статті 191 СК, на правила якої посилається апелянт, за рішенням суду аліменти на дитину присуджуються від дня пред`явлення позову.

Умови та право на подальшу зміну розміру аліментів учасниками цих правовідносин передбачені статтею 192 СК.

Ознаку обов`язковості судове рішення набуває після набрання ним чинності (статті 18,273 ЦПК).

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що право на присудження аліментів та право на зміну розміру аліментів є різними правовідносинами в системі аліментних зобов`язань, а тому виключення із загального правила щодо наслідків набуття рішенням законної сили для утримання аліментів (стаття 191 СК) не може застосовуватись до права на їх зміну (стаття 192).

Оскільки аліменти на доньку ОСОБА_3 вже були присуджені судовим рішенням в 2016 році, а предметом позову в цій частині вимог є зміна способу їх стягнення, тому аліменти в новому розмірі мають сплачуватись з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Така правова позиція викладена в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та підтримана Верховним Судом в постанові від 31 липня 2019 року в справі № 725/1490/17.

Судове рішення в частині зміни порядку (способу) стягнення аліментів та встановлення їх нового розміру сторони не оскаржували. Оцінку судового рішення в цій частині позовних вимог апеляційний суд не дає.

Порушень судом першої інстанції норм процесуального законодавства, які би призвели до ухвалення незаконного рішення, також не встановлено. В скарзі не зазначено, як розгляд справи у відсутності позивачки за її заявою перешкодив вірному вирішенню спору, та не надано доказів упередженості суду при вирішенні спору.

Оскільки апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки суду чи доводили б порушення ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

Але, оскільки позовних вимог щодо застосування Закону «Про індексацію грошових доходів населення» позивачка фактично не заявляла, висновки з цього питання мають бути виключені з мотивувальної частини судового рішення.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2019 року змінити, виключивши з мотивувальної частини судового рішення висновки щодо застосування Закону «Про індексацію грошових доходів населення». В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.О.Данилова

Судді: В.В.Коломієць

Н.О.Шаманська

Повну постанову складено 15 листопада 2019 року