Номер провадження: 22-ц/813/5852/19
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 523/13715/18

Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

учасники справи:

- позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України,

- відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, заапеляційною скаргою адвоката Перепилиці Андрія Федоровича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Суворовського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Бабакова В.П. о 10 годині 30 хвилин 25 квітня 2019 року, повний текст рішення складено 03 травня 2019 року,

встановив:

У жовтні 2018 р. Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ)звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача: 1) суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 17 344,73 грн.; 2) витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 550,00 грн..

МТСБУобґрунтовує свої вимоги тим, що 18.02.2017 року у м. Одесі з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ 211140», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «TOYOTA», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 отримав механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2017 року провадження у справі про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Вартість відновлюваного ремонту автомобіля «TOYOTA», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , згідно висновку спеціаліста складає 18 592,40 грн., витрати на авто-товарознавче дослідження склали - 550 грн.. МТСБУ відшкодувало потерпілому шкоду, завдану вказаною дорожньо-транспортною пригодою, в розмірі 17 344,73 грн.. Тому, сплачена сума страхового відшкодування та витрати на авто-товарознавче дослідження підлягають стягненню з відповідача в порядку регресу, як з винної особи (а. с. 1 2).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

У відзиві на позов адвокат Перепилиця А.Ф., діючий від імені ОСОБА_1 , вважав необхідним у задоволенні позову відмовити. Посилався на безпідставність та необґрунтованість позову. Вказував, що під час складання працівниками поліції протоколу ОСОБА_1 не визнав себе винним у порушення правил дорожнього руху. При закритті провадження в адміністративній справі не встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказане свідчить про відсутність правових підстав для звернення МТСБУ з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, оскільки таке можливо тільки при встановлені вини заподіювача шкоди.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 25.04.2019 р. вищезазначений позов МТСБУ задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 17 344,73 грн. у відшкодування шкоди в порядку регресу, - 550,00 грн. витрат на авто-товарознавче дослідження, - 1 762 грн. судового збору. Всього стягнуто 19 656,73 грн..

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що сплативши страхове відшкодування, МТСБУ має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування(а. с. 66 69 зворотна сторона).

Адвокат Перепилиця ОСОБА_3 Ф., діючий від імені ОСОБА_1 ,в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову МТСБУ.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення не ґрунтується на матеріалах справи. Під час складання працівниками поліції протоколу ОСОБА_1 не визнав себе винним у порушення правил дорожнього руху. При закритті провадження в адміністративній справі не встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відсутні правові підстави для звернення МТСБУ з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою.

МТСБУ у відзиві на апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_4 , просить скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції. МТСБУ вказує, що суд першої інстанції, закриваючи провадження в адміністративній справі, встановив, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху. Підстава закриття провадження в адміністративній справі не є реабілітуючою. Закриття провадження в адміністративній справі на підставі ст. 38 КУпАП можливо лише в разі вчинення особою протиправного, винного (умисного або необережного) діяння чи бездіяльності, якщо на час розгляду справи закінчився строк притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, звільнення водія від адміністративної відповідальності не може бути підставою для його звільнення від цивільної відповідальності, як володільця джерела підвищеної небезпеки. Виходячи зі змісту апеляційної скарги, не спростовується факт дорожньо-транспортної пригоди, відсутність у відповідача полісу обов`язкового страхування на дату дорожньо-транспортної пригоди, визначена сума матеріального збитку. Головне не наводиться жодного належного доказу відсутності вини у скоєнні ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України дана справа відноситься до категорії малозначних.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих сторонами і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про необхідність задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 993, 1188 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та процесуального (ст. ст. 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих сторонами та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

18.02.2017 року у м. Одесі з вини ОСОБА_1 , який керував автомобілем «ВАЗ 211140», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобіль «TOYOTA», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 отримав пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23 серпня 2017 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності (а. с. 4).

Згідно Звіту № 07-03/1 незалежної оцінки від 07.03.2017 року розмір матеріальної шкоди, завданою автомобілю «TOYOTA», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , становить 18 592,40 грн. (а. с. 13 19 зворотна сторона). За складення вищевказаного звіту по визначенню розміру матеріальної шкоди МТСБУ сплатило 550,00 грн. (а. с. 10 10 зворотна сторона).

Відповідно до наявних у справі доказів (а. с. 5 зворотна сторона 7) обов`язкова цивільна відповідальність ОСОБА_1 застрахована не була, обов`язкова цивільна відповідальність ОСОБА_2 застрахована.

МТСБУ сплатило потерпілому ОСОБА_2 суму страхового відшкодування у сумі 17 344,73 грн. (а. с. 11 12).

Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, та переходу до страховика права вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у зв`язку з проведеною виплатою страхового відшкодування страхувальнику.

За правилами, передбаченими ст. ст. 993, 1188 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: а) шкода, завдана, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; б) за наявності вини лише особи, які завдано шкоди, вона їй на відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 38.2.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, якй спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільну-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у п. 13.1 ст. 13 цього Закону.

Оскільки беззаперечно встановлено, що МТСБУ сплатило страхове відшкодування потерпілому в розмірі - 17 344,73 грн., витрати з проведення авто-товарознавчого дослідження по визначенню розміру шкоди склали 550,00 грн., колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову. Передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обставин за наявними у справі матеріалами не встановлено, на наявність таких апелянт не посилається.

Доводи апелянта про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки при закритті провадження в адміністративній справі не встановлена вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, колегія суддів відхиляє, виходячи з наступного.

Згідно із ст. ст. 38, 280, 247 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше як через два місяця з дня вчинення адміністративного правопорушення

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема, - закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Закриваючи провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу, суд першої інстанції вказав, що з протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 211140», державний реєстраційний номер - НОМЕР_1 ,порушив п. п. 2.3.Б, 13.1 Правил дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «TOYOTA», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а. с. 4). Вказане свідчить про те, що провадження у справі про притягненняОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП, закрито по нереабілітуючій основі. ОСОБА_1 винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Таким чином, апеляційна скарга адвоката Перепилиці А.Ф., діючого від імені ОСОБА_1 ,є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Перепилиці А.Ф., діючого від імені ОСОБА_1 ,, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Перепилиці Андрія Федоровича, діючого від імені ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе