Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 331/3939/19
Провадження №: 2/332/1903/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 р. Суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя Сінєльнік Р.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу -

ВСТАНОВИВ:

06.11.2019 року до Заводського районного суду м. Запоріжжя, відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.10.2019 р., за підсудністю було передано на розгляд позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Статтею 175 Цивільного процесуального кодексу України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Судом встановлено, що в порушення п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у поданій позовній заяві не вказаний спосіб захисту прав або інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні. З тексту позовної заяви вбачається, що предметом позову є дві самостійні немайнові вимоги: розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, проте виходячи зі змісту позовних вимог, позивач просить суд лише прийняти вказану позовну заяву до розгляду, розпочати судове провадження та покласти судові витрати на позивача.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2019 року у розмірі 1921,00 грн.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру. Аналогічні роз`яснення містяться у п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», в якому зазначено, що якщо в позовній заяві об`єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов`язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Тобто, якщо в поданій позовній заяві об`єднано дві самостійні немайнові вимоги, за подання яких справляється судовий збір, а саме: 1) про розірвання шлюбу, 2) про визначення місця проживання малолітніх дітей. Отже, за подання до суду позовної заяви, яка містить дві вимоги немайнового характеру, сплаті підлягає 768,40 грн.+768,40 грн. = 1536,80 грн. судового збору.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем додано документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., тобто лише за одну вимогу немайнового характеру.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.14 Сімейного кодексу України сімейні права є такими, що тісно пов`язані між собою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 15 постанови від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються. Тобто право на подачу позову про розірвання шлюбу є особистим правом подружжя та не підлягає передорученню.

Таким чином, зважаючи на спеціальну норму Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку, що заяву від імені позивача в частині вимог про розірвання шлюбу подано особою яка не має права її підписувати.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Роз`яснити позивачеві, що згідно зі ст. 185 ЦПК України, позивач повинен усунути виявлені недоліки позовної заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Р.В. Сінєльнік