Дата документу 11.11.2019 Справа № 328/1056/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/1056/19
Провадження №22-ц/807/3053/19
Головуючий в 1-й інстанції - Гавілей М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Онищенко Е.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 липня 2019 року, ухвалене у м. Токмак у справі за позовом Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просив стягнути з відповідачки суму надміру виплачених бюджетних коштів у розмірі 17356,98 грн. В обґрунтування позову зазначав, що відповідачу ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з 01.09.2018 року по 30.11.2018 року у розмірі 1732,59 грн., з 01.12.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 1796,45 грн. та допомога на дітей одиноким матерям з 01.09.2018 року по 30.11.2018 року у розмірі 1486,00 грн., з 01.12.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 1553,00 грн. При заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 28.09.2018 року відповідач зазначила лише наявність доходів у вигляді допомоги, яку отримує в Управління соціального захисту населення, зазначивши, що інших видів доходів за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року не отримує. В результаті проведеної перевірки даних наданих відповідачем встановлено, що нею не надана інформація про наявність додаткового доходу за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року за кодами 127 «Інші доходи», 128 «Соціальні виплати з відповідних бюджетів», 147 «Майно, що надається дітям-сиротам чи дітям, позбавленим батьківського піклування», 150 «Сума стипендії». Не надання достовірної інформації призвело до надмірної виплати державних коштів у вигляді допомоги у сумі 17356,98 грн. 28.02.2019 року відповідачу було направлено повідомлення та запропоновано повернути надміру виплачені бюджетні кошти у вказаній сумі, однак до теперішнього часу вимога відповідачем так і не виконана, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 19 липня 2019 року позов Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , на користь Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради (Запорізька область, м. Мелітополь, просп. Б. Хмельницького, 68а) надміру виплачені бюджеті кошти, а саме: суму державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 10587,12 грн. на р/р НОМЕР_2 та суму допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 6769,86 грн. на р/р 2479, перерахувавши їх в ГУДКУ в Запорізькій області, одержувач: Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради, МФО 813015, ОКПО 03193086.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , судовий збір в розмірі 1921,00 грн. на користь держави.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що у розпорядження УПСЗН наявна база даних, щодо соціальних виплат, зокрема стипендій, особам які перебувають на обліку, і перевірка цих даних обов`язок співробітників Управління, враховуючи, що відповідачем була надана інформація про навчання у ВСП «Василівський коледж ТДАТУ» №22. Заява від 18.02.2019 на адресу Управляння щодо зобов`язання сплати надмірно сплачено допомоги була написана під тиском співробітників Управління.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради Запорізької області, зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2019 року це 192 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1921 грн. (1921 грн. Х 100 = 192 100 грн.)), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.09.2018 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до Управління соціального захисту населення Мелітопольської міської ради із заявою про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям.

При складанні заяви відповідач зобов`язалася повідомити управління про будь-які зміни та зазначила, що наведені відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги будуть перевірені згідно з чинним законодавством. Про відмову в призначенні або припинення виплати призначеної соціальної допомоги та/або повернення нарахованих коштів у разі подання неповних чи недостовірних відомостей про доходи та майновий стан сім`ї позивач була попереджена, про що свідчить її власноручний підпис у заяві.

Відповідно до рішень від 12.10.2018 року, розпоряджень від 22.11.2018 року та розрахунків державної соціальної допомоги відповідачу ОСОБА_1 була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям з 01.09.2018 року по 30.11.2018 року у розмірі 1732,59 грн., з 01.12.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 1796,45 грн. та допомога на дітей одиноким матерям з 01.09.2018 року по 30.11.2018 року у розмірі 1486,00 грн., з 01.12.2018 року по 28.02.2019 року у розмірі 1553,00 грн.

В результаті проведеної перевірки даних наданих відповідачем встановлено, що нею не надана інформація про наявність додаткового доходу за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року за кодами 127 «Інші доходи», 128 «Соціальні виплати з відповідних бюджетів», 147 «Майно, що надається дітям-сиротам чи дітям, позбавленим батьківського піклування», 150 «Сума стипендії».

При заповненні декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 28.09.2018 року відповідач зазначила лише наявність доходів у вигляді допомоги, яку отримує в Управління соціального захисту населення, зазначивши, що інших видів доходів за період з 01.03.2018 року по 31.08.2018 року не отримує.

Згідно довідки про доходи ВСП «Василівський коледж ТДАТУ» №22 від 21.02.2019 року за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 33712,93 грн., з яких академічна стипендія - 6082,74 грн., соціальна стипендія - 14286,99 грн., виплати на продукти харчування - 13352,20 грн.

З урахуванням положень п.п.165.1.23 п.165.1 ст. 165 Податкового кодексу України позивачем зроблено перерахунок надмірно виплачених коштів, в результаті чого загальна сума переплати склала 17356,98 грн. (суму надмірно нарахованої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 10587,12 та суму допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 6769,86 грн.)

З заяви ОСОБА_1 від 18.02.2019 року вбачається, що вона просить переглянути її право на отримання соціальної допомоги, оскільки забула надати довідку про стипендію з Василівського коледжу, суму переплати зобов`язалася повернути на рахунок управління.

Так, наказом № 92-Р від 28.02.2019 року заступника начальника Управління було вирішено стягнути з ОСОБА_1 суму надміру нарахованої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям в розмірі 10587,12 грн. та допомоги на дітей одиноким матерям в розмірі 6769,86 грн.

28.02.2019 року відповідачу було направлено повідомлення про припинення соціальної допомоги та запропоновано повернути надміру виплачені бюджетні кошти у вказаній сумі.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що суми державної соціальної допомоги, які були отримані відповідачкою, отримані нею без достатньої правової підстави, а саме у зв`язку з із зазначенням недостовірних відомостей, які в подальшому були виявлені управлінням, а тому вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду виходячи з наступного.

Відповідно до п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми особи, яким виплачується державна допомога сім`ям з дітьми, зобов`язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім`ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім`ї тощо).

Суми державної допомоги сім`ям з дітьми, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно із законом.

Відповідно до п. 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку.

При складанні заявипро призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги на дітей одиноким матерям, відповідач зобов`язалася повідомити управління про будь-які зміни та зазначила, що наведені відомості про доходи та майно, що вплинули або могли вплинути на прийняття рішення щодо надання соціальної допомоги будуть перевірені згідно з чинним законодавством.

Згідно довідки про доходи ВСП «Василівський коледж ТДАТУ» №22 від 21.02.2019 року за період з 01.01.2018 року по 31.07.2018 року ОСОБА_1 отримала дохід у розмірі 33712,93 грн., з яких академічна стипендія - 6082,74 грн., соціальна стипендія - 14286,99 грн., виплати на продукти харчування - 13352,20 грн.

Вказані відомості відповідачем не заперечуються, як і не заперечується факт не зазначення сум отриманих доходів у декларації.

За текстом заяви ОСОБА_1 до Управління від 18.02.2019 року вбачається, що вона не заперечує факту надання недостовірних даних щодо свого доходу, оскільки забула надати довідку про стипендію з Василівського коледжу. Крім того, відповідачка зобов`язалася повернути на рахунок управліннясуму переплати.

Доказів написання вказаної заяви під тиском співробітників Управління суду не надано, крім того, вказані обставини викладені в заяві підтверджені під час судового розгляду самою відповідачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Безпідставно виплачена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям підлягає примусовому стягненню із набувача за умови недобросовісності останнього, зокрема подання ним недостовірних даних для отримання такої допомоги або умисного приховання відомостей, які впливають на призначення допомоги.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 липня 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 11 листопада 2019 року.

Головуючий, суддя-доповідач С. В. Кухар

Судді: О. В. Крилова

Е. А. Онищенко