ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» листопада 2019 року

м. Харків

справа № 641/6020/19-ц

провадження 22ц/818/4799/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Бровченка І.О., Колтунової А.І.,

за участю секретаря - Колосовської А.Р.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , представник позивача - ОСОБА_2 .,

відповідачі- ОСОБА_3 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, представники відповідача - Полетаєва Т.Ю., Шилець А.Р.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2019 року в складі судді Курганникової О.А.

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договорів припиненими, в якому просила визнати припиненим укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 кредитний договір № 2001/0608/98-013 від 20 червня 2008 року та визнати припиненим укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», ОСОБА_3 та нею договір поруки № 2001/0608/98-013-Р-1 від 21 жовтня 2011 року з моменту звернення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до суду про солідарне стягнення коштів у судовому порядку з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_1 , а саме з 10 вересня 2015 року. Провадження у справі на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не відкрито.

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з клопотанням про забезпечення позову.

Клопотання мотивовано тим, що Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб намагається вчинити дії щодо продажу права вимоги за договорами шляхом проведення електронних торгів (аукціону) з кінцевим терміном подання цінових пропозицій до 09 серпня 2019 року.

Зазначила, що лот № GL3N04327, який виставляється на продаж, складається з права вимоги за кредитним договором № 2001/0608/98-013 від 20 червня 2008 року, укладеним з фізичною особою. Забезпечення: 1. Земельна ділянка площею 0,10 га, з цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку, господарських будівельних споруд, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотекодавцем є позичальник. 2. Договір поруки з фізичною особою. Продаж відбувається за згодою заставодержателя.

Вказала, що продаж активів здійснюється на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу від 24 травня 2019 року № 560.

Зазначила, що оскільки спір має немайновий характер, слід визначити зустрічне забезпечення в розмірі 100,00 грн.

Просила заборонити Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та іншим особам здійснювати продаж (відчуження) лоту № GL3N04327: право вимоги за кредитним договором № 2001/0608/98-013 від 20 червня 2008 року, укладеним із фізичною особою. Забезпечення: 1. земельна ділянка площею 0,10 га, з цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку, господарських будівельних споруд, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотекодавцем є позичальник. 2. Договір поруки з фізичною особою; заборонити Державному підприємству «Прозорро. Продажі» проведення електронного аукціону з продажу (відчуження) лоту № GL3N04327: право вимоги за кредитним договором № 2001/0608/98-013 від 20 червня 2008 року, укладеним з фізичною особою. Забезпечення: 1. земельна ділянка площею 0,10 га, з цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку, господарських будівельних споруд, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотекодавцем є позичальник. 2. Договір поруки з фізичною особою; здійснити зустрічне забезпечення шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі 100,00 грн.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено частково, забезпечено позов шляхом зупинення продажу лоту № GL3N04327: право вимоги за кредитним договором № 2001/0608/98-013 від 20 червня 2008 року, укладеним з фізичною особою. Забезпечення: 1. Земельна ділянка площею 0,10 га, з цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку, господарських будівельних споруд, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотекодавцем є позичальник. 2. Договір поруки з фізичною особою; в задоволенні інших вимог заяви про забезпечення позову - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою судді Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що на момент постановлення оскаржуваної ухвали Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» перебуває у процесі ліквідації, яка здійснюється Фондом гарантування відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; що порядок та способи реалізації активів банку, що ліквідується, затверджується відповідним рішенням Фонду, яким є рішення № 560 від 24 травня 2019 року про затвердження умов продажу активів; що це рішення є реалізацією Фондом гарантування вкладів фізичних осіб своїх повноважень (обов`язку) на підставі та у спосіб, що передбачений Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; що зупинення продажу лоту є фактичною забороною Фонду вчиняти дії щодо обов`язку відчуження активів в процедурі ліквідації неплатоспроможного банку, які необхідні для розрахунків з кредиторами неплатоспроможного банку; що зазначені дії щодо майна безпосередньо стосуються здійснення Фондом гарантування процедури ліквідації банку, оскільки саме в межах процедури ліквідації Фондом здійснюються заходи щодо реалізації майна та активів неплатоспроможного банку, зокрема, щодо реалізації активів шляхом проведення відкритих електронних торгів (аукціону); що з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі, арешти) будь-яким майном (коштами) банку, накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається; що вжиття заходів забезпечення позову, які викладені в оскаржуваній ухвалі, до розгляду справи по суті, є фактично ухваленням рішення по справі без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову; що суд першої інстанції обмежився лише посиланням на загальні норми законодавства без зазначення мотивувань та висновків щодо реальної загрози невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду; що судом першої інстанції не вирішувалося питання зустрічного забезпечення позову, не було наведено підстав не застосування заходів зустрічного забезпечення позову.

11 жовтня 2019 року до суду апеляційної інстанції від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона вважала cудове рішення законним, а апеляційну скаргу - необгрунтованою. При цьому посилалася на те, що Фонд вчиняє дії з продажу неіснуючої заборгованості за кредитним договором, оскільки ціна лоту складає 1 296 057, 28 грн., а сума стягнення, визначена судом, - лише 75 704, 94 грн.; що суд не заборонив Фонду вчиняти дії, а зупинив їх, що не порушує вимоги частини 6 статті 150 ЦПК України.

05 листопада 2019 року від представника банку Полетаєвої Т.О. надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що банк не погоджується з ухвалою суду та підтримує апеляційну скаргу Фонду. При цьому посилалася на те, що банк знаходиться на стадії ліквідації. Процедуру ліквідації продовжено до 04 жовтня 2020 року. Акцентувала увагу суду на те, що при постановленні ухвали судом першої інстанції порушено вимоги частини 6 статті 150 ЦПК України.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з`явившихся учасників справи, дослідивши виділені матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб необхідно задовольнити, ухвалу судді - скасувати.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можливо, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону, як підприємець.

Відповідно до пункту 6 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановлення судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому, при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі, для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Таким чином, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Виділені матеріали справи свідчать про те, що у липні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання договорів припиненими, в якому просила визнати припиненим укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 кредитний договір № 2001/0608/98-013 від 20 червня 2008 року та визнати припиненим укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», ОСОБА_3 та нею договір поруки № 2001/0608/98-013-Р-1 від 21 жовтня 2011 року з моменту звернення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до суду про солідарне стягнення коштів у судовому порядку з боржника ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_1 , а саме з 10 вересня 2015 року.

В суді апеляційної інстанції представник банку зазначив, що провадження у справі за цим позовом не відкрито.

Позов мотивовано тим, що 20 червня 2008 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 2001/0608/98-013, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати останньому кредитні кошти в сумі 95 000,00 доларів США.

Також, між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 2001/0608/98-013-Р-1 від 20 червня 2008.

25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступив Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27 лютого 2019 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 75 704,94 грн., стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 295,98 грн.; в решті задоволення позовних вимог відмовлено.

В суді апеляційної інстанції представник банку пояснив, що на сьогодні справа знаходиться на апеляційному перегляді.

Державним підприємством «Прозорро. Продажі» призначено електронний аукціон з продажу лоту № GL3N04327: право вимоги за кредитним договором № 2001/0608/98-013 від 20 червня 2008 року, укладеним з фізичною особою. Забезпечення: 1. земельна ділянка площею 0,10 га, з цільовим призначенням - обслуговування жилого будинку, господарських будівельних споруд, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Іпотекодавцем є позичальник. 2. Договір поруки з фізичною особою. Продаж відбувається за згодою заставодержателя.

Продаж активів здійснюється на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу від 24 травня 2019 року № 560.

Разом з тим, 02 березня 2015 року на підставі постанови Правління Національного Банку України про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно із яким з 03 березня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 71 від 08 квітня 2015 року тимчасову адміністрацію у банку запроваджено на період з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015 року включно, а у подальшому строк здійснення тимчасової адміністрації продовжено до 02 жовтня 2015 року.

Постановою Національного Банку України від 02 жовтня 2015 року відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Акціонерне товариство «Дельта Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 181 від 02 жовтня 2015 року розпочато ліквідацію банку з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року, а 20 лютого 2017 року прийнято рішення Фонду № 619 про продовження процедури ліквідації банку на два роки до 04 жовтня 2019 року.

04 квітня 2019 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення №772, відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації банку на один рік до 04 жовтня 2020 року.

Отже, на момент вирішення питання про забезпечення позову в цій справі зазначена вище процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» триває.

При цьому, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальним нормативно-правовим актом і має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час запровадження тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

На підставі пункту 7 частини 2 статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі, арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Частиною 6 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов`язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Однак, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зупинено продаж активів неплатоспроможного банку, а саме лоту № GL3N04327: право вимоги за кредитним договором, тобто фактично заборонено Фонду вчиняти дії щодо обов`язку відчуження активів в процедурі ліквідації неплатоспроможного банку, що заборонено вимогами частини 6 статті 150 ЦПК України.

Зважаючи на те, що з дня початку процедури ліквідації банку втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження будь-яким майном (коштами) банку, а накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається, ухвала суду щодо зупинення продажу активів неплатоспроможного банку не ґрунтується на вимогах закону і підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене та виходячи з аналізу обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення продажу активів неплатоспроможного банку, тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню.

Доводи ОСОБА_1 та її представника щодо того, що Фонд вчиняє дії з продажу неіснуючої заборгованості за кредитним договором, оскільки ціна лоту складає 1 296 057, 28 грн., а сума стягнення, визначена судом, - лише 75 704, 94 грн.; що суд не заборонив Фонду вчиняти дії, а зупинив їх, що не порушує вимоги частини 6 статті 150 ЦПК України є безпідставними, оскільки по - перше, продаж стосується права вимоги, а не виконання судового рішення, а по - друге, як вбачається з змісту ухвали при здійсненні ліквідації банку Фонду заборонено вчиняти продаж права вимоги.

Оскільки ухвалу суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, вона підлягає скасуванню з відмовою в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Виходячи з того, що наразі розглядалося процесуальне питання, а не справа по суті, питання щодо перерозподілу судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не вирішується.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити.

Ухвалу судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 02 серпня 2019 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді І.О. Бровченко

А.І. Колтунова

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року.