22-ц/804/2002/19
263/8889/19

Головуючий у 1-й інстанції Соловйов О.Л.
Суддя-доповідач: Мальцева Є.Є.
П О С Т А Н О В А
І м е н е м У к р а ї н и
01 серпня 2019 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Донецького апеляційного суду у складі:
головуючого судді - Мальцевої Є.Є.,
суддів - Кочегарової Л.М., Лісового О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2019 року,
ВСТАНОВИЛА :
13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2019 року справу передано за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м.Київ.
Токар І. ОСОБА_2 не погодилася із вказаною ухвалою щодо підсудності, подала апеляційну скаргу. Вказує, що справа підсудна саме обраному нею суду, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням правил територіальної підсудності. Просить скасувати ухвалу, справу направити до Жовтневого районного суду м.Маріуполя для розгляду по суті.
В сказі позивач посилається на ст. 28 ЦПК України, згідно з якою позивач має право на обрання підсудності в певних випадках. Так, стаття 5 ЦПК України передбачає, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися за місцем проживання споживача або за місцем виконання договору. Стаття 7 ЦПК регламентує, що позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх знаходженням. Згідно статті 8 ЦПК позови, що виникають з договорі, у яких зазначено місце їх виконання або виконувати які через їх особливість модна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів. Отже, оскільки вимоги позивача на її думку пов`язані із виконанням кредитного договору, і такі правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», то вона має право звернутися саме до Жовтневого суду м.Маріуполя - за місцем проживання, або за місцем виконання договору, який був укладений в м.Маріуполі.
Крім того, всі дії по укладанню первісних договорів кредитного та договору іпотеки виконувалися в Маріупольському відділенні ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», яке розташоване за адресою м.Маріуполь, пр.Миру,10/20, що охоплюється підсудністю Жовтневого районного суду м.Маріуполя.
Стягнення з позивача боргу за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки можливо тільки за місцем розташування будинку, що є предметом іпотеки - в Центральному районі м.Маріуполя, що є територією підсудності Жовтневого районного суду.
Згідно з ч.16 ст.28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким підсудна справа, за винятком виключної підсудності, а дана справа не відноситься до справ виключної підсудності.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без повідомлення учасників справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи в межах апеляційного оскарження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню.
У відповідності з вимогами ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зі справи вбачається, що 13 червня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області із позовом до Приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги.
Позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 14).
Позивач в заяві зазначила місцезнаходження Приватного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» - м.Київ, вул.Лескова,9, Публічного акціонерного товариства «Вектор Банк» - м.Київ, вул.Тарасівська, 9.
18 червня 2019 року суддею Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області справу передано за підсудністю на розгляд до Голосіївського районного суду м.Київ.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.
За загальним правилом згідно з ч.2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги заявлені до юридичних осіб, місцезнаходження яких в Києві. Правила зазначеної статті застосовуються щодо визначення підсудності позовних вимог щодо визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги, укладених між відповідачами
Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
З доводами апеляційної скарги про те, що вимоги позивача пов`язані із виконанням кредитного договору, і такі правовідносини регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», тому вона має право звернутися саме до Жовтневого суду м.Маріуполя, неможливо погодитися.
Із п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги, з відповідними розрахунками і обґрунтуванням; про докази, що підтверджують позов. До заяви повинні бути додані необхідні документи - залежно від заявлених вимог. Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».
Проте в позовній заяві відсутнє таке обґрунтування позовних вимог.
Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
Позивач просить визнати недійсними договори відступлення права вимоги за кредитним та іпотечним договорами, хоча вона взагалі не є учасником договорів та не обґрунтовує порушення її прав як споживача вказаними договорами.
Після укладання договору відступлення права вимоги між сторонами виникають інші правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись.
Не мають правового значення при вирішенні питання про територіальну підсудність справи доводи скарги, що кредитний та іпотечний договори з позивачем були укладені в м.Маріуполі, і їх місцем виконання є Маріуполь, оскільки позивач оспорює інші договори між відповідачами, укладені в іншому місці.
У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області правильно дійшов до висновку про передачу за територіальною підсудністю справи відповідному суду, а доводи апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності є безпідставними. Тому колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена у відповідності до норм процесуального права, й підстав для її скасування немає, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 червня 2019 року залишити без змін.
Постанова касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 01 серпня 2019 року.

Судді

Мальцева Є.Є.

Кочегарова Л.М.

Лісовий О.О.