Справа № 703/2341/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Кирилюк Н.А.,

з секретарем Римським Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 703/2341/19

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є батьком дитини, від її утримання ухиляється, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому просила стягувати з нього аліменти на утримання сина у розмірі 1600 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі та просила його задоволити з наведених в ньому підстав.

Відповідач в судовому засіданні не відмовлявся від свого обов`язку сплачувати аліменти на утримання сина, проте у меншому розмірі, ніж про це просить позивач. Пояснив, що на даний час він не працює, планує виїхати закордон, а тому погодився сплачувати аліменти у розмірі 850 грн. щомісячно. Зазначив, що в подальшому має намір сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною другою статті 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Таким чином, СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з довідкою виконавчого комітету Залевківської сільської ради Смілянського району від 31 травня 2019 року, дитина сторін живе з матір`ю та перебуває на її утриманні. Відповідач цю обставину під час розгляду справи не заперечував.

Відповідно до статей 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто, законодавець надав право вибору тому з батьків, з ким проживає дитина, право вибору стягувати аліменти у твердій грошовій сумі чи у частці від заробітку.

Частиною першою статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку та не має проблем із здоров`ям такого ступеню, що впливають на його здатність працювати.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, який підлягає до стягнення, суд перш за все виходить із інтересів дитини та можливостей платника аліментів.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

А тому, суд вважає за можливе стягувати аліменти на утримання сина по 1200 грн. щомісячно. При цьому суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб дитини.

Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі наведеного та ст. 110, 112, 180, 181, 182 СК України, керуючись ст. 81, 141, 247, 259, 263-265, 430 ЦПК України суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІН НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій сумі 1200 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подання позову - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В решті частини позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання його повного тексту.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст виготовлений 08.11.2019 року.

Головуючий: Н. А. Кирилюк