Провадження № 2/638/769/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 листопада 2019 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого Аркатової К.В.

секретаря Мунтяну І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, відділ державної реєстрації Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння,

Установив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 на її користь; скасувати рішення державного реєстратора Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області Векленко Юлії Анатоліївни (індексний номер 43245290 від 28.09.2018 р.) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №28139060 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , внесений до реєстру 26.09.2018 року державним реєстратором Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області Векленко Юлією Анатоліївною; визнати право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Карпова Олександра Вікторовича (індексний номер 44107502 від 19.11.2018 р.) про арешт квартири АДРЕСА_1 та скасувати запис №28976287 (спеціальний розділ) про державну реєстрацію обтяження (арешт нерухомого майна) щодо квартири АДРЕСА_1 , внесений до реєстру 19.11.2018 року державним реєстратором Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Карповим Олександром ОСОБА_3 ; стягнути зі ОСОБА_2 на її користь суму сплаченого судового збору у розмірі 4266 грн. 47 коп.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є спадкоємицею ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові. 17.05.2018 року вона звернулася до 6-ї Харківської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини після смерті своєї родички, до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи після смерті ОСОБА_4 та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 10.10.2018 року прийнято судове рішення про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 05.12.2018 року нотаріальною конторою прийнято її заяву про прийняття спадщини, що підтверджується листом № 5244/02-14 від 05.12.2018 року. Разом з тим, наприкінці жовтня 2018 року з`ясувалося, що двері до квартири АДРЕСА_2 , яка належала на праві приватної власності ОСОБА_4 , по АДРЕСА_3 , зламані, оригінали документів, що посвідчують право власності ОСОБА_4 на квартиру викрадені, а квартира перебуває у власності невідомої особи. З даних реєстру стало відомо про те, що 26 вересня 2018 року державним реєстратором Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області внесено запис про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири № 6076 від 22.11.2003 року, посвідченого ПН ХМНО Левченком В.Г. Нею подано заяву до правоохоронних органів по факту заволодіння майном шляхом обману, за якою 01.11.2018 року відкрито кримінальне провадження №0004208. В ході проведення оперативно-слідчих дій встановлено наступне: договір купівлі-продажу квартири був начебто посвідчений ПН ХМНО Левченком В.Г. 22.11.2003 року на спеціальному бланку для вчинення нотаріальних дій серії НОМЕР_1 та зареєстрований у реєстрі за № 6076.

Згідно договору від імені покупця ОСОБА_2 діяв ОСОБА_5 відповідно до довіреності, посвідченої тим же ПН ХМНО Левченком В.Г. 21.11.2003 р. за реєстровим № 6051, квартиру придбано ОСОБА_2 в його приватну особисту власність за власні кошти згідно заяви від дружини ОСОБА_6 , начебто засвідченої тим же ПН ХМНО Левченком В.Г. 21.11.2003 р. за реєстром №6052, ОСОБА_4 , яка начебто 22.11.2003 р. продала свою квартиру ОСОБА_2 , продовжувала мешкати у цій квартирі ще 13 років до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Таким чином, оскільки за даними Харківського обласного державного нотаріального архіву ПН ХМНО Левченко В.Г. не вчиняв нотаріальних дій щодо посвідчення довіреності № 6051 від 21.11.2003 р., заяви № 6052 від 21.11.2003 р. та договору купівлі - продажу № 6076 від 22.11.2003 р., ці правочини слід вважати такими, що не укладалися, а відповідно вони не можуть і не тягнуть за собою настання будь-яких правових наслідків.

Представник позивача адвокат Саньков Ю.В. надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив його задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 та представники третіх осіб Міжрайонного ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області, відділу державної реєстрації Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду справи повідомлені належно, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності суду не надали.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, ухваливши заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 07.06.1994 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

До Шостої харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 двоюрідної тітки ОСОБА_4 , звернулася ОСОБА_1 позивач у справі, заява зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів та долучена до спадкової справи № 273/2018.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право власності на спірну квартиру зареєстроване за відповідачем у справі ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 22.11.2003 року, реєстровий № 6076, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Левченко В.Г.

01.11.2018 року внесено відомості до ЄРДР за № 0004208 за заявою ОСОБА_1 про те, що 22.11.2013 року невстановлена особа шляхом обману заволоділа майном ОСОБА_1 .

Згідно листа Головного територіального управління юстиції у Харківській області на адресу слідчого від 29.11.2018 року наказом управління юстиції від 16.09.2015 року за № 287/3 «Про припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса» нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Левченко В.Г. припинена у зв`язку зі смертю.

Згідно листа Харківського обласного державного нотаріального архіву на адресу слідчого від 09.11.2018 року за наявними архівними даними, згідно з документами фонду № 155 в справі «Реєстр для реєстрації нотаріальних дій» за 2003 рік записи номерів нотаріальних № НОМЕР_2 , 6052,6076 нотаріусом не проводилися, нотаріальні дії не вчинялися.

За реєстровим № 6076 зареєстрований договір купівлі продажу від 22.11.2003 року, укладений між ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що діє від імені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 щодо квартири АДРЕСА_4 , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Воронкіною О.П.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статей 317 і 319 ЦК України саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (стаття перша Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

За положеннями статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикація застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2407цс15).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14, власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

ОСОБА_1 зазначає, що реєстрація квартири за ОСОБА_2 порушує права позивача, як законного власника, на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. Спірна квартира вибула з власності позивача незаконно та поза її волею. Дана обставина виникла на підставі документів, що містять ознаки підробки, що підтверджується документами зібраними в рамках досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0004208.

Метою віндикаційного позову є саме забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

Вказане у повній мірі кореспондується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у пункті 142 постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208 цс 18).

Оскільки однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»), а рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 143 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16).

Тобто незаконне позбавлення власника права володіння нерухомим майном, у тому числі, шляхом безпідставного виключення відповідного запису про державну реєстрацію права власності із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з подальшим його неодноразовим відчуженням передбачає наявність у такого власника права на захист порушених прав шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України.

При цьому, як роз`яснено у пункті 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця). Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача. Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження. Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з відмовою в частині визнання права власності позивача на спірну квартиру в порядку спадкування за законом, оскільки права ОСОБА_1 порушені не були, а позивачем не надано доказів на підтвердження цього.

Керуючись ст.ст.263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст.317,319,387,388 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ОСОБА_12 . НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_5 ) до ОСОБА_2 ( ОСОБА_12 . НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_6 ), треті особи: Міжрайонний ВДВС по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова ГТУЮ у Харківській області (код , адреса: м. Харків, вул. Бібліка, 18), відділ державної реєстрації Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області (код , адреса: Харківська область, Богодухівський район, с. Павлівка, вул. Центральна, 44), про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Витребувати з чужого незаконного володіння квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Скасувати рішення державного реєстратора Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області Векленко Юлії Анатоліївни (індексний номер 43245290 від 28.09.2018 р.) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати запис Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №28139060 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 , внесений до реєстру 26.09.2018 року державним реєстратором Павлівської сільської ради Богодухівського району Харківської області Векленко Юлією Анатоліївною.

Скасувати рішення державного реєстратора Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Карпова Олександра Вікторовича (індексний номер 44107502 від 19.11.2018 р.) про арешт квартири АДРЕСА_1 та скасувати запис №28976287 (спеціальний розділ) про державну реєстрацію обтяження (арешт нерухомого майна) щодо квартири АДРЕСА_1 , внесений до реєстру 19.11.2018 року державним реєстратором Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Карповим Олександром ОСОБА_3 .

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 3200 грн.

В іншій частині позову - відсовити.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Головуючий