провадження № 2/752/5208/19
УХВАЛА

17.07.2019 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря судового засдіання Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Яценко Олександри Володимирівни про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - державного реєстратора Трубнікової Інни Олександрівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ 2017», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕНКОМ», про скасування рішення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 у травні 2019 року звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив:

- скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського округу Трубнікової Інни Олександрівни № 30263391 від 01.07.2016 року про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна: нежитлового приміщення АДРЕСА_1 ;

- скасувати рішення приватного нотаріуса Харківського міського округу Трубнікової Інни Олександрівни № 30292591 від 04.07.2016 року про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно: нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , за ТОВ «Трейдопс».

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Разом із позовною заявою, представник позивача звернулась до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позовних вимог, шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення АДРЕСА_1 , зареєстрованого на праві власності за ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ 2017» (до зміни назви - ТОВ «Трейдопс»). В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову в подальшому може утруднити виконання можливого судового рішення про задоволення позову, з огляду на суть позову.

Суд дослідивши матеріали справи за поданою заявою, приходить до наступного.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до частини третьої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідачів, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У поданій заяві позивач вказує на протиправність дій державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - державного реєстратора Трубнікової І.О.

Жодних вимог до власника спірного об`єкта нерухомого майна - ТОВ «Трейдопс» (після зміни назви ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ 2017»), позивачем у поданому позові не заявлено.

Позовні вимоги позивача зводяться до скасування двох рішень державного реєстратора, а саме: рішення про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна та рішення про державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна за третьою особою у справі, а відтак захід забезпечення позову, який просить вжити позивач, не є спів мірним із заявленими останнім позовними вимогами.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог позивача щодо забезпечення позову та доказів, наданих в обґрунтування таких доводів, суд надходить до висновку про те, що клопотання про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149 - 153 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Яценко Олександри Володимирівни про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу - державного реєстратора Трубнікової Інни Олександрівни, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ 2017», ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «АРЕНКОМ», про скасування рішення, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя