КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року

справа 760/25919/18

провадження № 22-ц/824/12534/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Лапчевської О.Ф.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Крилової Олени Леонідівни на рішення Солом`янського районного суду від 03 липня 2019 року ухваленого під головуванням судді Шереметьєвої Л.А. в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому з урахуванням уточнень позовних вимог просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 14.03.2014 року у розмірі 20089,72 грн. та судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Рішенням Солом`янського районного суду від 03 липня 2019 року у задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що підписуючи анкету заяву на отримання кредитних коштів, відповідач погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також регулярно знайомитися зі змінами надання банківських послуг на сайті банку. Відсутність підпису на Умовах та Правилах не свідчить про відсутність договірних правовідносин та відсутність заборгованості. Посилання на не ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Відповідачем не надано доказів на спростування позовних вимог банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України дана справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що представником позивача не надано доказів того, що 14 березня 2014 року відповідач звертався до банку з заявою про видачу йому кредиту, видачу такого кредиту та виникнення заборгованості.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з позовом АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н від 14.03.2014 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5000 грн у вигляді встановленого ліміту на картковий рахунок. Відповідачем умови кредитного договору виконано не було, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у сумі 20089,72 грн, яка складається з :

2965,10 грн - заборгованість за тілом кредиту

5533,28 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту

9058,50 грн - пеня за прострочене зобов`язання

1100,00 грн - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн

500,00 - штраф (фіксована частина)

932,84 - штраф (процентна складова)

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 14 березня 2014 року була підписана Анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, згідно якої він вияв бажання оформити на своє ім`я зарплатну картку (а.с.7).

Положеннями ч.ч.1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що право кредитора вимагати повернення кредиту наступає у разі прострочення позичальником повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, тому позивач повинен був надати суду докази у підтвердження даних обставин, а також довести розмір заборгованості, яку просить стягнути з відповідача.

З анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» від 14.03.2014 року, слідує, що в ній зазначено особисту інформацію відповідача, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, тощо. Втім, заява не містить відомостей про те, що відповідач не лише ознайомився зі змістом Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», а й отримав ці умови та правила, з якими він погодився.

Крім того, заява не містить даних про умови кредитування. У заяві зазначено про вид картки, яка має бути видана - зарплатна картка, бажання видачі інших карток не виявлено, бажаний кредитний ліміт не встановлено,

Таким чином, надані документи не підтверджують наявність між сторонами саме кредитних відносин та наявність заборгованості відповідача перед позивачем

Також позивачем надано розрахунок заборгованості відповідача за кредитним договором №б/н від 14.03.2014 року, у відповідності до якого у відповідача, станом на 09.04.2019 року, виникла заборгованість у розмірі 20089,72 грн. Крім того, зазначений розрахунок не містить відомостей про отримання відповідачем кредитних коштів у сумі 5000,00 грн.

Тому, з цього розрахунку неможливо встановити, чи користувався відповідач кредитними коштами та вносив власні грошові кошти на погашення заборгованості.

Крім того розрахунок заборгованості на який посилається позивач не є доказом, який підтверджує надання кредиту відповідачу та наявність кредитних правовідносин, оскільки не містять підпису відповідальних осіб, та не скріплені печаткою банку.

Належних і допустимих доказів виникнення заборгованості у відповідача в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» позивач, при наявності процесуальної можливості, до суду першої інстанції не надав.

Тобто, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що між банком та відповідачем укладено кредитний договір, у відповідності до якого відповідач отримав кредитні кошти у сумі 5000,00 грн.

Частинами 2, 4 , 8 статті 83 ЦПК України передбачено, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч.3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Представником позивача разом з апеляційною скаргою подано докази ,а саме: довідки про видані картки та виписку по рахунку.

Представником банку не зазначено поважних причин неподання до суду першої інстанції доказів, а тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 367 ЦПК України подані докази судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів дійшла до висновку, що судом першої інстанції повно з`ясовані обставини справи, оцінені надані сторонами докази, правильно застосовані норми матеріального права та не допущено порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору по суті, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду від 03 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 05.11.2019 року.

Суддя-доповідач

Судді