ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2019 року

м. Харків

справа № 621/2078/19

провадження № 22-ц/818/4685/19

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Кругової С.С.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

секретаря: Кучер Ю.Ю.

Учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс"

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року (суддя першої інстанції Шахова В.В.), -

в с т а н о в и в :

У липні 2098 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу від 07.10.2016 у розмірі 80682,56 грн. та судовий збір.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 72,8 кв.м. та земельну ділянку за зазначеною адресою кадастровий номер :02:005:0153, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд (присадибна ділянка), площею 0,06 га, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

Заява про забезпечення позову мотивована тим, що протягом тривалого часу відповідачем не виконуються умови фінансового договору, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду та призвести до порушення охоронюваних законом прав та інтересів позивача при розгляді даної справи.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ "Автокредит Плюс" звернулося з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити заяву про забезпечення позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову не врахував, що відповідачем не виконується протягом тривалого часу зобов`язання за договором лізингу перед позивачем, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 80682,56 грн.

Зазначає позивач в апеляційній скарзі, що з офіційного веб-сайту https://declarations.com.ua/declaration/nacp_8d5ac8dc-47bf-4c9e-94fd-8ff75883cc8f йому стало відомо, що відповідач працює у Державній установі "Темнівська виправна колонія №100", начальником відділення СПС, з якої вбачається, що заробітна плата за основним місцем роботи становить 239416 грн., крім того з декларації вбачається, що у відповідача наявні дев`ять фінансових зобов`язань на загальну суму 332411 грн..

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом не повно з`ясовано обставини справи, не надано належної оцінки доводам заяви про забезпечення позову, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, які мають суттєве значення для вирішення заяви.

До апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень, який із огляду на положення статей 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

При цьому відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття певних заходів, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення ускладнення або неможливості виконання рішення.

Згідно з пунктами 1 та 4 частиною першою статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Судовим розглядом встановлено, що у липні 2019 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу від 07.10.2016 у розмірі 80682,56 грн..

Разом з позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 72,8 кв.м. та земельну ділянку за зазначеною адресою кадастровий номер :02:005:0153, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд (присадибна ділянка), площею 0,06 га, що належать на праві приватної власності ОСОБА_1 .

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 72,8 кв.м., житлова площа 45,7 кв.м. належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с.20).

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно свідчить, що земельна ділянка, яка знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , площею 0,06 га, кадастровий номер :02:005:0153, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель, і споруд (присадибна ділянка), на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.21).

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містить, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Як вбачається із матеріалів справи, предметом заявленого ТОВ "Автокредит Плюс" позову є стягнення з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу від 7 жовтня 2016 року у розмірі 80682,56 грн..

Основний принцип забезпечення позову полягає в застосуванні цих заходів пропорційно визначеній легітимній меті, сумірній із заявленими позивачем вимогами. Пропорційність застосування заходів забезпечення позову полягає в дотриманні балансу вимог позивача з можливими негативними наслідками для відповідача та третіх осіб. Так, у випадку вимог, визначених грошовим еквівалентом, сумірним буде забезпечення позову шляхом накладення арешту не на все майно, а в розмірі суми позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи характер заявлених позивачем позовних вимог, судова колегія вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову частково у розмірі заявлених позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, заборонивши ОСОБА_1 відчужувати житловий будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 72,8 кв.м., житловою 45,7 кв.м., який належить йому на праві приватної власності, в межах позовних вимог у розмірі 80682,56 грн.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автокредит Плюс" - задовольнити частково.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 26 липня 2019 року - скасувати.

Заяву про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити відчуження житлового будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 загальна площа 72,8 кв.м., житлова площа 45,7 кв.м., форма власності приватна (1/1)на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 2784 від 02.11.2013, який належить на праві власності ОСОБА_1 , в межах позовних вимог у розмірі 80682 (вісімдесят тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 56 коп..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий С.С. Кругова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук

повний текст постанови

складено 11 листопада 2019 року