Номер провадження: 22-ц/813/5565/19
Номер справи місцевого суду: 522/7279/16-ц
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєві Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року про заборону виїзду за межі України по справі за поданням старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про заборону виїзду за межі України ОСОБА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2016 року Товариство з додатковою відповідальністю «Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів» звернулися до суду із позовною заявою та з урахуванням уточнень від 21.09.2016 року просили стягнути з відповідача на свою користь прямі збитки у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого будинку у розмірі 76306,00 грн, прямі збитки у вигляді вартості скляної перегородки з ПВХ-профілю у розмірі 18942,98 грн та упущену вигоду у вигляді неодержаної орендної платні у розмірі 18620,00 грн (а.с. 1-3).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2017 рок позовні вимоги Товариства з додатковою відповідальністю «Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів» було вирішено задовольнити (а.с.93-95).

22 серпня 2018 року старший державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерова Л.Л. звернулася до суду із поданням, в якому просила суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , у зв`язку з тим, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2017 року на момент звернення до суду не виконано, а боржник ухиляється від його виконання та не вживає заходів щодо виконання вказаного рішення за рахунок належного йому майна і доходів (а.с.106-108).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року подання старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси ГТУЮ в Одеській області про заборону виїзду за межі України ОСОБА_1 було вирішено задовольнити (а.с.124-126).

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до суду із апеляційною скаргою. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів, якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, таким чином, невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає саме факт ухилення боржника від виконання рішення. Проте, держаним виконавцем не було надано до суду доказів на підтвердження ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2017 року. Тому апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу (а.с. 138-141).

15.10.2019 року від представника ТОВ «Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів» адвоката Федорова А.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Так, представник стягувача зазначив, що апелянт жодними доказами не доводить добросовісність поведінки відповідача щодо невиконання судового рішення як на момент постановлення оскаржуваної ухвали, так і на момент подання апеляційної скарги. Зокрема, в обґрунтування своїх доводів представник стягувача зазначив, що відповідачу стало відомо про розгляд справи судом в травні 2015 року. Рішення набрало законної сили 28.04.2017 року, виконавче провадження відкрито 06.06.2017 року, питання про тимчасове обмеження відповідача у праві виїзду було розглянуто 02.10.2017 року. При цьому представник сторони вказує на те, що протягом 2016-2017 років відповідач тричі виїжджав за межі України, зокрема 13.07.2016 року на автомобільному транспорті, з 06.04.2017 по 02.05.2017 року на місяць, а також з 25.08.2017 року по 17.09.2017 року, тобто на три тижні, вилітав з країни. Таким чином, на думку представника сторони вартість декількох місячних подорожей за кордон дорівнює, якщо не перевищує, розмір грошового зобов`язання відповідача перед позивачем. Крім того, представник зазначає, що більшість кореспонденції, що надсилалась судом відповідачу залишилась неврученою, тобто, відповідач не виконав свого обов`язку повідомляти суд про місце свого проживання. Також представник зазначив, що до апеляційної скарги не додано жодних документів, які б свідчили про якісь особливі життєві обставини відповідача, про поважні причини, які заважають йому протягом більш ніж трьох років виконати свої зобов`язання. На підтвердження своїх доводів представник надав відповідні матеріали, зокрема щодо використання мобільного телефону боржника при продажу автомобілів з США, передачі в найом нерухомого майна. Тому представник позивача просить залишити без задоволення апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представник позивача (стягувача) Федоров А.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Пояснив, що доданими до відзиву документами підтверджується факт ухилення від виконання рішення суду. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Про час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи.

16.10.2019 року представник апелянта подав клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому апеляційний суд відхилив клопотання представника апелянта. При цьому апеляційний суд враховує, що справа була призначена до розгляду ухвалою Одеського апеляційного суду 08.07.2019 року. Тобто, сторона апелянта мала достатньо часу звернутися до суду з відповідним обґрунтованим клопотанням про перенесення дати судового засідання та завчасно повідомити суд про неможливість прибуття в судове засідання на визначену судом дату, або ж звернутися до суду з клопотанням про узгодження дати судового засідання до постановлення ухвали про призначення справи до розгляду. Однак, представник апелянта з такими клопотаннями до суду не звертався, а заяву про перенесення судового засідання направив на офіційну електронну пошту суду лише 16.10.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача (стягувача), дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що за боржником, є заборгованість щодо виконання зобов`язань, однак боржник не здійснює погашення заборгованості, належне йому на праві власності майно відсутнє, інформація стосовно отримання доходів також відсутня, тому суд вирішив встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - до виконання зобов`язань за виконавчим листом № 522/7279/16-ц від 15.05.2017 року, що видав Приморський районний суд м. Одеси.

Апеляційний суд погоджується з такою позицією суду, та відхиляючи доводи апеляційної скарги зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції в провадженні Приморського ВДВС міста Одеса ГТУЮ в Одеській області перебуває виконавче провадження № 54050796 з примусового виконання виконавчого листа № 522/7279/16-ц від 15.05.2017 року, виданого Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів» грошової суми у розмірі 115550,01 грн (а.с. 109-110).

06.06.2017 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 54050796 за вищезазначеним виконавчим документом. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження (а.с. 111-112). В процесі виконання рішення суду виконавцем були направлені запити до відповідних установ стосовно належного майна боржнику, отримання ним доходів тощо. Разом з тим, за отриманими відповідями від розпорядників відповідної інформації на запит виконавця не було виявлено зареєстрованого нерухомого майна чи транспортних засобів за боржником, факту отримання ним доходу, останнього місця роботи, сплати податків тощо (а.с. 113, 117-122).

Згідно довідки ВАДР ГУМВС України в Одеській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 25.07.2003 року Київським РВ ОМУ УМВС в Одеській області зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 114).

15.08.2017 року державним виконавцем було складено акт відповідно до якого на момент виходу за адресою АДРЕСА_1 боржника ОСОБА_1 не знайдено (а.с. 116).

Відповідно до п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду за кордон і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в разі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, з аналізу вищенаведених норм випливає, що однією з основних умов для встановлення тимчасового обмеження боржника у виїзді його за кордон є ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення про стягнення з ОСОБА_2 набрало законної сили та в подальшому не оскаржувалось. Постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена виконавцем 06.06.2017 року. Сума грошового зобов`язання боржника, як вбачається з виконавчого листа, складає 115550,01 грн. В процесі вчинення виконавчих дій виконавець здійснював виїзд за місцем реєстрації відповідача, якого, однак, за місцем реєстрації виявлено не було. Докази, які б свідчили про виконання боржником грошового зобов`язання, в матеріалах справи не містяться та боржником до суду не подавались. При цьому апеляційний суд зауважує, що на момент розгляду справи за поданням виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду, зокрема на момент перегляду справи апеляційний судом, минуло більше ніж два роки, однак відомостей про повне або часткове виконання зобов`язання боржника відсутні.

Щодо доводів апелянта стосовно того, що державним виконавцем не було надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник хоч якимись діями або бездіяльністю ухилявся від виконання рішення суду, зокрема, не довів, що боржник здійснював таке ухилення шляхом залишення території України. Апеляційний суд звертає увагу на те, що представник стягувача ТОВ «Одеське спеціальне конструкторське бюро спеціальних верстатів» в своєму відзиві на апеляційну скаргу, обґрунтовуючи факт ухилення боржника від виконання зобов`язання, слушно зауважує, що апелянт-відповідач ОСОБА_2 неодноразово виїжджав за кордон, в тому числі на тривалий час (три та чотири тижні), про що свідчать відомості про осіб, які перетинали державний кордон. Зокрема, з 06.04.2017 року по 02.05.2017 року, а також з 25.08.2017 року по 17.09.2017 року, тобто вже після винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження, що відповідно спростовує зазначені доводи апелянта. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що всправі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд. Також у справі «Горнсбі проти Греції» Європейський суд з прав людини зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а доводи апелянта не знайшли свого підтвердження, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 жовтня 2017 року про заборону виїзду за межі України залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст цієї постанови виготовлений 11 листопада 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

17.10.2019 року м. Одеса