Справа № 752/8414/17
Провадження № 2/752/548/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 жовтня 2019 року Голосіївським районним судом м.Києва у

складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретарів - Чечельницького В.С., Кравченко В.А.,Безверхої К.В., Лисенко Т.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд -

Встановив

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач вказала, що 24.02.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року шлюб між сторонами було розірвано.

За договором купівлі-продажу від 23.06.2014 ОСОБА_1 за 546 288 грн. придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , за кошти надані матір`ю позивача - ОСОБА_4 , оскільки власних заощаджень сторони не мали.

Факт зняття матір`ю позивача коштів на придбання квартири підтверджується роздруківками з банківського рахунку на загальну суму 848452,60 грн.

Оскільки квартира була придбана у період шлюбу, проте за особисті кошти одного з подружжя, просила суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 16.05.2017 року відкрито провадження по даній справі.

25.05.2017 року ОСОБА_2 було подано зустрічну позовну заяву, в якій останній просив визнати двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири та визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину транспортного засобу - HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

В обґрунтування вимог зустрічної позовної заяви вказав, що квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, 07.07.2012 року на спільні кошти було придбано автомобіль HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 вартістю 250 000 грн.

Також, в поданих запереченнях на позовну заяву ОСОБА_2 зазначає, що квартира була придбана на заощадження - 20 000 доларів США, оскільки мав самостійний дохід. Крім того, позивач станом на дату купівлі квартири була безробітною та отримувала допомогу у зв`язку з народженням дитини. Твердження позивача про подаровані їй своєю матір`ю грошові кошти в сумі 660 311 грн. 33 коп. належним чином не підтверджені, оскільки такий договір дарування має бути укладеним у письмовій формі та посвідчений нотаріально згідно ч. 5 ст. 719 ЦК України.

Зазначив, що грошові кошти, які начебто ОСОБА_4 подарувала, були втрачені на купівлю двох транспортних засобів для тестя ОСОБА_6 - Форд Мондео державний реєстраційний номер НОМЕР_4 та Фольксваген Кадді державний реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.07.2017 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю та об`єднати їх в одне провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2018 року призначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 21.05.2018 року.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначити її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 12.07.2018 року.

Представник позивача за основним позовом - відповідач за зустрічним позовом надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, згідно якої зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги. У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

Представник відповідача за основним позовом - позивач за зустрічним позовом надав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Вимоги зустрічної позовної заяви просив задовольнити.

Всебічно і повно з`ясувавши обставини справи та дослідивши відповідні докази, суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що 24 лютого 2012 року між сторонами зареєстровано шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Приморського району Одеського міського управління юстиції за актовим записом №194.

23.06.2014 року позивачем ОСОБА_1 було придбано квартиру АДРЕСА_1 за 546288 грн. 00 коп.

На підставі вказаного вище договору купівлі-продажу 23.06.2016 року було внесено відомості в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень та зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року шлюб між сторонами було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 15.06.2016 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як зазначено у позовній заяві, грошові кошти для придбання квартири були надані матір`ю позивача ОСОБА_4 . На підтвердження цих обставин були надані роздруківки з банківського рахунку, проте останній є лише фактом зняття відповідних коштів і не свідчить про їх передачу для придбання спірної квартири.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що квартира АДРЕСА_1 , набута позивачем за її особисті кошти.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто, критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя.

Враховуючи викладене вище, набуття спірного майна сторонами під час перебування в шлюбі, суд приходить до висновку про його належність сторонам, як подружжю, на умовах спільної сумісної власності, а тому дане майно підлягає поділу між ними.

Згідно з ч. 2ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Згідно з ч.2 ст.70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Суд вважає, що будь-яких з визначених законом обставин для застосування норми ч.2 ст.70 СК України в спорі сторін немає, а тому приходить до висновку про поділ майна подружжя в рівних частках, а тому вимоги зустрічної позовної заяви в частині визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири підлягають задоволенню.

Щодо вимог зустрічної позовної заяви про визнання за ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину транспортного засобу HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , то ці вимоги також підлягають до задоволенню, оскільки позивачем не заперечувалося придбання автомобіля у період шлюбу.

В запереченнях позивач за основним позовом посилається на відсутність підстав про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/2 частину транспортного засобу і просить зменшити цю частку, проте притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124, 122-4 КУпАП, надавання пояснення правоохоронним органам як власника автомобіля, оплата послуг евакуатора та послуг штрафного майданчика, не може бути прийнято судом як обґрунтована для вирішення питання щодо.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відсутні законні підстави для відмови у задоволенні основного позову, оскільки не доведено придбання квартири за особисті кошти позивача,та задоволення вимог зустрічної позовної заяви.

Розподіл судових витрат вирішити на підставі ст.. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 57 ч.1, ч.ч. 1,2 ст. 60, ч.ч.1,2 ст.61, 63, ч.ч.2,4 ст.65, 68-69,ч.1 ст.70,71, СК України, ст.ст.8,15,16, ч.ч.2,3 ст.325, ч.2 ст.372, 628, 717, 718 ЦК України, ст. ст. 10, 57-58, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю - відмовити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири квартиру АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину транспортного засобу - HONDA ACCORD державний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 ) судовий збір у розмірі 7963 грн. 00 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя