Справа № 185/5838/19
Провадження № 2-ві/185/23/19
У Х В А Л А

07 листопада 2019 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі судді Перекопського М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Зінченко Анни Сергіївни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» Павлоградської міської ради, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про скасування висновків медичної комісії, рішення головного лікаря, наказу, -

встановив:

З ухвали Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2019 року вбачається, що під час розгляду вищевказаної справи позивач ОСОБА_1 заявив відвід судді Зінченко А.С., оскільки вважає, що у судді існує упереджене ставлення до нього та суддею порушено норми Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Ухвалою суду від 04.11.2019 було відмовлено у задоволенні відводу та передано справу до канцелярії суду для визначення судді в порядку ст. 33 ЦПК України для розгляду заяви про відвід.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

В провадженні Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (судді Зінченко А.С.) перебуває цивільна справа № 185/10949/18 за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» Павлоградської міської ради, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про скасування висновків медичної комісії, рішення головного лікаря, наказу.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб, сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

В письмовій заяві про відвід судді від 04.11.2019 року (а.с.180-183), ОСОБА_1 зазначає, що суддею Зінченко А.С. не роз`яснено сторонам порядок та строки подання клопотань у справі, що розглядається за правилами спрощеного провадження, відкрито провадження та призначено справу до розгляду у строки, що перевищують 60 днів, а також зазначено про інші процесуальні дії, які на думку заявника є порушеннями його прав.

Частиною 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З заяви про відвід вбачається, що доводи про упередженість судді обґрунтовані процесуальними діями головуючого судді.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач заявив відвід судді Зінченко А.С. через прийняті процесуальні рішення по справі, що не може бути, згідно приписів ч. 4 ст. 36 ЦПК України, підставою для відводу судді.

Проте, суд вважає, що заява про відвід підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Заява про відвід судді підлягає до задоволення з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Судом приймається до уваги, що однією із найважливіших конституційних гарантій забезпечення та захисту прав та свобод особи є закріплення права на судовий захист. Крім того, право позивача на справедливий суд закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Виходячи з конструкції ч.1 ст. 6 Конвенції, у ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3)публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Зокрема, принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях ЄСПЛ трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо. Крім того, у ч. 1 ст. 6 Конвенції прямо зазначено, що кожен має право на розгляд справи судом, встановленим законом. Термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом.

Основними критеріями, якими керується ЄСПЛ щодо визначення органу «судом» у розумінні статті 6 Конвенції є: 1) здатність ухвалювати обов`язкові для виконання рішення; 2) обов`язкова законодавча регламентація функціонування та діяльності «суду»; 3) наявність встановленої законом функції щодо розгляду юридично значимих питань; 4) гарантованість незалежності від державної виконавчої влади та інших учасників справи.

Європейський суд з прав людини вимогливо підходить і до встановлення того, чи був суд, який розглядав справу, незалежним та чи забезпечена його безсторонність. Практика Європейського суду з прав людини, в першу чергу, - виходить з презумпції незалежності судів. Незалежність розуміється як здатність суду розглядати справу та ухвалювати рішення, не перебуваючи при цьому у будь-якій залежності від волі сторін чи органів державної влади. Принцип безсторонності передбачає відсутність у судді особистої заінтересованості у справі та спроможності виконати роль безстороннього арбітра, який вирішує справу незалежно, підпорядковуючись виключно закону.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі щодо дій головуючого у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи зміст п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, оскільки у особи виникли сумніви у неупередженості судді, як вони можуть виникнути і у стороннього спостерігача за обставин, що склалися, суддя підлягає відводу від участі у розгляді справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЦПК України, якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що незадоволення заяви про відвід може сприйматися стороною як порушення її прав на справедливий суд.

Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на однозначну та принципову позицію позивача, з метою сприяння захисту прав, свобод та інтересів учасників справи, задля усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивного і неупередженого проведення судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що заява про відвід підлягає до задоволення.

У разі задоволення заяви про відвід судді, який розглядає справу одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу (ч. 1 ст. 41 ЦПК України). Отже, справу необхідно передати до канцелярії суду для визначення іншого судді.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.36,39,260 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Задовольнити заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Зінченнко Анни Сергіївни по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до КЗ «Павлоградська міська лікарня №4» Павлоградської міської ради, ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» про скасування висновків медичної комісії, рішення головного лікаря, наказу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя М. М. Перекопський