ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №592/4769/18

Номер провадження 22-ц/816/4980/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Орлова І. В.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

у присутності:

представника ОСОБА_1 адвоката Торчило Юрія Івановича,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_2 адвоката Хвостик Яни Сергіївни,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року ухваленого у складі судді Хитрова Б.В., у м. Суми, повний текст складений 29 серпня 2019 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і свої уточнені позовні вимоги мотивувала тим, що 20 листопада 2015 року о 16-00 год. по вул. Чернігівській в м. Суми громадянин ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110308, державний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_2 , під час повороту ліворуч не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем Subaru Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_4 , власником якого є позивачка, внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень.

09 лютого 2016 року постановою Сумського районного суду Сумської області по справі №587/141/16-п, громадянина ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності.

В подальшому ОСОБА_1 звернулася до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження судового експерта ОСОБА_5 , вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень автомобіля Subaru Legacy, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом цін на дату дослідження без урахування ПДВ на роботи та матеріали, з урахуванням ПДВ на складові частини складає 120671 грн 77 коп. ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» 22 березня 2016 року здійснила страхове відшкодування у розмірі 41270 грн 89 коп. на рахунок сина позивачки ОСОБА_4 , який діяв на підставі довіреності від її імені, тому матеріальну шкоду, яка була їй завдана позивачка оцінює в 79400 грн 88 коп. (120671,77 грн - 41270,89 грн = 79400,88 грн).

Враховуючи, що ОСОБА_3 , який керував автомобілем ЗАЗ 110308, державний номер НОМЕР_1 та спричинив аварію, не є його власником, а власником автомобіля є ОСОБА_2 , тому просила стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 майнову шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 79400 грн 88 коп. та моральну шкоду завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 50000 грн.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість ухваленого рішення, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У доводах апеляційної скарги не погоджується з висновку суду щодо відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат по відновлювальному ремонту автомобіля, адже надані нею докази підтверджують фактичний розмір завданої шкоди, яка дорівнює вартості відновлювального ремонту в сумі 120671,77 грн. Оскільки страхове відшкодування становило 41270,89 грн., на підставі положень ст. 1192 ЦК України, відповідачі зобов`язані в солідарному порядку відшкодувати 79400,88 грн. збитків. Крім того, на думку позивача, суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, адже у її родині був порушений життєвий уклад, не враховано страждань членів родини щодо суттєвого пошкодження автомобіля, за допомогою якого вирішувалися побутові питання, особливо проблеми пересування чоловіка позивачки, який є особою з інвалідністю ІІ групи.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечили проти її задоволення і зазначили, що страхового відшкодування яке виплатила страхова компанія позивачу у справі було достатньо для компенсації майнової шкоди заподіяної їй внаслідок ДТП, доказів того, що розміру цього відшкодування було недостатньо для відновлення транспортного засобу останньою надано не було, тому відсутні підстави для стягнення з відповідачів заявленої майнової шкоди.

Також вважають, що відсутні підстави і для відшкодування позивачу моральної шкоди, оскільки позивачем не надано достатньо належних та допустимих доказів наявності такої шкоди та причинний зв`язок між їх діями та факт наявності змін у житті позивача. Просять відмовити апелянту у задоволенні апеляційної скарги, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 та її представника, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 20 листопада 2015 року о 16-00 год. в м. Суми в районі авторинку по вул. Чернігівська ОСОБА_3 , керуючи автомобілем ЗАЗ 110308, державний номерний знак НОМЕР_1 , під час повороту ліворуч не надав перевагу в русі та допустив зіткнення з автомобілем Subaru Legacy, державний номер НОМЕР_2 , який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_4 , внаслідок чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень, чим порушив вимоги п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху, чим скоїв правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Згідно постанови Сумського районного суду Сумської області від 09 лютого 2016 року в справі №587/141/16-п, ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави у сумі 340 грн. (а.с.24).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Subaru Legacy, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2007 року випуску. В особливих відмітках зазначено, що ОСОБА_4 має право на користування даним автомобілем (а.с.8).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , відповідач ОСОБА_2 є власником автомобіля ЗАЗ 110308, 2009 року випуску (а.с.77), що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Другої Сумської державної нотаріальної контори Ситник С.М. від 09.12.2015 року (а.с.75).

Відповідно до висновку №058/2015 автотоварознавчого дослідження від 26.12.2015 року, складеного судовим експертом Варухою В.О., вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень автомобіля марки Subaru Legacy 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом цін на дату дослідження без урахування ПДВ на роботи та матеріалів з урахуванням ПДВ на складові частини, складає 120671,77 грн. Вартість матеріальної шкоди, завданої власникові автомобіля марки Subaru Legacy 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом цін на дату дослідження, без урахування ПДВ на роботи та матеріали, з урахуванням ПДВ на складові частини, складає 45538,11 грн (а.с. 9-19, 132-172).

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12.11.2015 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 як власника автомобіля ЗАЗ 110308 застрахована в Сумському обласному управлінні ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.78).

22 березня 2016 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі висновку Страхового акту №ОЦ/039/000/16/0015 сплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 41478,28 грн. (а.с.82-83).

Позивач, після пошкодження у ДТП належного їй транспортного засобу не здійснювала його відновлення, а відповідно до довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Арєшиним О.О. від 29 лютого 2016 року, уповноважила представників ОСОБА_6 або ОСОБА_7 здавати в оренду, керувати або продати автомобіль марки Subaru Legacy 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.174).

Також в матеріалах справи міститься копія розписки ОСОБА_1 від 29.02.2016 року, відповідно до якої вона отримала від ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 4700 дол. США за продаж автомобіля Subaru Legacy 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.173).

З довідки Територіального сервісного центру №5946 від 17.05.2019 року вбачається, що згідно з обліковими даними ЄДР МВС за громадянкою ОСОБА_1 13 грудня 2011 року зареєстровано автомобіль Subaru Legacy, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 , який 13 липня 2016 року перереєстровано на громадянина ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №00218/09/8041/2016 (а.с.186).

Частиною 2 ст. 1187 цього Кодексу передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи (ст.76 ЦПК України).

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Тобто, якщо позивачу недостатньо сплаченого страховиком відшкодування, він має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням (висновок Верховного Суду, висловлений в постанові від 21 березня 2018 року у справі № 333/1050/15-ц).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньою особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування у розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі ст. 599 ЦК України.

ПрАТ «Українська пожежно-страхова Компанія» виплативши позивачці страхове відшкодування відповідно до розміру оціненої шкоди у сумі 41478,28 грн, відшкодувала їй у повному обсязі заподіяні збитки, що були завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Разом з тим, позивачкою не надано ніяких належних, допустимих чи достатніх доказів, які б доводили виконання відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і понесення нею витрат які б перевищували розмір виплаченого їй страхового відшкодування. Крім того, на момент звернення з позовом до суду, позивачка вже не була власником автомобіля Subaru Legacy, 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_5 , так як відповідно до довідки Територіального сервісного центу №5946 ВМС в Сумській області, 13.07.2016 року проведено перереєстрацію даного автомобіля на громадянина ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №00218/09/8041/2016.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог щодо відшкодування заподіяної їй майнової шкоди внаслідок пошкодження належного їй автомобіля за рахунок відповідачів у справі, а тому в цій частині рішення місцевого суду є законним і обґрунтованим і скасуванню або зміні не підлягає.

В той же час, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині необґрунтованості відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування заподіяної їй моральної шкоди.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У пунктах 1, 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України закріплено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 23 ЦК).

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що місцевим судом безпідставно було відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_3 про стягнення з нього моральної шкоди, оскільки саме на нього, як на особу, яка на відповідній правовій підставі володіла транспортним засобом - автомобілем ЗАЗ 110308 д.н. НОМЕР_1 і з вини якої було пошкоджено належний позивачу на праві власності автомобіль, повинен бути покладений обов`язок по відшкодуванню заподіяної їй моральної шкоди.

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що умовами укладеного між відповідачем ОСОБА_2 та Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» договором страхування не передбачено відшкодування заподіяної моральної шкоди третій особі під час дорожньо-транспортної пригоди, а тому даний обов`язок повинен бути покладений саме на відповідача у справі ОСОБА_3 .

В той же час вимоги позивача щодо покладення обов`язку по відшкодуванню заподіяної їй моральної шкоди на відповідача у справі ОСОБА_2 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення місцевого суду в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди і її вимоги задовольнити частково та стягнути дану шкоду з відповідача ОСОБА_3

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів враховує характер немайнових втрат позивача, а саме те, що з вини відповідача ОСОБА_3 було пошкоджено належний їй на праві власності автомобіль, а тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості необхідно стягнути з даного відповідача на користь позивача моральну шкоду у сумі 1000 грн 00 коп.

У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та враховуючи ту обставину, що позивач була звільнена від сплати судового збору, як громадянка віднесена до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та на підставі ст.141 ЦПК України виходячи з пропорційності розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 7 грн 68 коп. та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 11 грн 52 коп.

Відповідно до положень п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відносяться до малозначних справ.

Враховуючи, що ціна позову не перевищує 192100 грн 00 коп., дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 серпня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000 грн 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення місцевого суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 7 грн 68 коп. та за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 11 грн 52 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складене 14 листопада 2019 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Т. А. Левченко

І. В. Орлов