07.11.2019 227/559/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року м.Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Мацишин Л.С.,

за участю секретаря судового засідання: Михайловської Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Добропілля подання державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Колесник М.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Державний виконавець Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Колесник М.Г. звернулась до суду з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянки України для виїзду за кордон.

В обґрунтування подання державний виконавець вказує, що на виконанні у Добропільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 59300707 про стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства «Добро» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання у розмірі 5138,28 грн.

Боржник рішення суду не виконує. Згідно матеріалів виконавчого провадження, боржник не працює, доходів не утримує, відкритих рахунків у банках не має. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстроване майно, квартира, загальною площею 43,9 кв.м, власником якої є ОСОБА_1 27 серпня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

Посилаючись на наведене та те, що боржник не виконує рішення суду, чим ухиляється від виконання зобов`язань, просить подання задовольнити.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, хоча про час та дату судового зсідання був належним чином повідомлений. Попередньо подала заяву про слухання справи за її відсутності.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у Добропільському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області знаходиться виконавче провадження № 59300707 про стягнення з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства « Добро» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг з централізованого теплопостачання у розмірі 5138,28 грн.

06 червня 2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем направлено запити в реєструючі органи, щодо виявлення майна боржника.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником квартири, загальною площею 43,9 кв.м, за адресою АДРЕСА_1 .

На даний час заборгованість боржником не погашена та рішення суду не виконано.

Суд, розглянувши подання, вивчивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до положень статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судового рішення, на строк до повного виконання такого судового рішення.

В силу вимог п.5 ч.1, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Положеннями п. 19 ч. 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З аналізу зазначених норм матеріального та процесуального права вбачається, що подання про обмеження у праві виїзду за межі України вноситься виконавцем у разі ухилення боржника від виконання судового рішення, розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, а тому саме на останнього покладається тягар доказування.

Державний виконавець повинен довести факт свідомого ухилення боржника від виконання судового рішення, яке полягає: в утриманні від виконавчих дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не наданні у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про доходи та майно, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; в несвоєчасній явці за викликом державного виконавця; в ненаданні письмового повідомлення про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Згідно з вимогами ст.2 Протоколу F4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

У справі "Гочев проти Болгарії" ("Gochev v. Bulgaria" від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі; по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. З ст. 2 Протоколу F4 до Конвенції; і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

При цьому, при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

Застосування обмеження у праві виїзду громадянина за межі України, може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватись лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

Державний виконавець обґрунтовує подання тим, що боржник рішень суду не виконує, при цьому документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

Сам по собі факт невиконання рішень суду не є підставою для обмеження особи у праві виїзду за межи території України, а наявність паспорта громадянина України для виїзду за кордон, не підтверджує факт свідомого та злісного ухилення від виконання рішень суду.

Державним виконавцем не подано доказів того, що ОСОБА_1 маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, має намір ухилитись від виконання судових рішень та виконання взятих на себе зобов`язань.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що державним виконавцем було направлено виклики боржнику з метою з`явитись до державного виконавця, надати пояснення щодо невиконання рішення суду.

Державним виконавцем не обґрунтовано, як саме таке обмеження боржника у праві виїзду за межі України буде дійсно сприяти виконанню рішень суду та погашенню заборгованості.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували той факт що боржнику відомо про наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження.

Відтак, факт ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань відсутній та представником ДВС не доведений належними, достовірними та достатніми доказами за європейським стандартом доказування «поза розумним сумнівом».

Доводи державного виконавця, зазначені у поданні, що боржник належним чином не виконує рішення суду та жодних заходів щодо його виконання не вживає, не є достатньою підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання покладених на нього рішеннями суду зобов`язань.

Таким чином, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх належних та ефективних заходів щодо з`ясування причин невиконання рішення суду, перетину боржником кордону України, не відібрано пояснень щодо невиконання рішення суду, не встановлено факту наявності коштів та майна у боржника для його здійснення.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Колесник М.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 268, 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Добропільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Колесник М.Г. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу боржника ОСОБА_1 , відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду безпосередньо або через Добропільський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л.С.Мацишин

07.11.19