Справа № 443/1292/2012
№ провадження 6/196/11/2019
УХВАЛА

іменем України

"30" липня 2019 р. смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої судді Зубій А.В.

за участю:

секретаря Березко А.В.

стягувача ОСОБА_1

її представника ОСОБА_2

боржника ОСОБА_3

його представника -адвоката Скопич А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка справу за заявою ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 із вказаною заявою, в якій просить: 1.Поновити пропущений нею строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 443/1292/2012 (провадження № 2/196/9/2014) про стягнення зі ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1 ) судових витрат по справі: судового збору в розмірі 829 грн.77 коп.; оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2643 грн. 84 коп. 2.Видати виконавчий лист по справі № 443/1292/2012 (провадження № 2/196/9/2014) про стягнення зі ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1 ) судових витрат по справі: судового збору в розмірі 829 грн.77 коп.; оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2643 грн. 84 коп.

На обґрунтування заявленої вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що 27 червня 2014 року рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області по справі № 443/1292/2012 (провадження № 2/196/9/2014) поділено майно подружжя та зі ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 5236 грн. та стягнуто зі ОСОБА_3 на її користь судові витрати по справі в розмірі 3473,61 грн.

Отримавши рішення суду та звернувшись в Царичанський відділ ДВС, державний виконавець Марчук О.М. запропонував зробити взаєморозрахунок, тобто їй не подавати виконавчий лист на виконання про стягнення зі ОСОБА_3 (тому вона в суді виконавчий лист не отримувала), а на користь ОСОБА_3 сплатити різницю, що вона заборгувала перед ним в розмірі 1762,39 грн.

Домовившись про вищезазначене, ОСОБА_3 написав державному виконавцю розписку про те, що вона сплатила йому заборгованість у розмірі 3473,61 грн. Тобто її заборгованість на час домовленості перед ОСОБА_3 складала 1762,39 грн., але сплатити цю суму грошей на той час вона не мала можливості, пообіцявши, що кошти перерахує протягом 2-х місяців на розрахунковий рахунок відділу ДВС, який вона там отримала. У серпні та вересні 2016 року вона сплатила заборгованість, що підтверджується квитанціями, в сумі 1752,31 грн., та була впевнена, що провадження закрито.

Проте у листопаді 2018 року без будь-яких попереджень з її пенсії почались відрахування в розмірі 317 грн. щомісячно. Звернувшись в УПФУ, вона дізналась, що відрахування ці за вимогою Царичанського відділу ДВС. Звернувшись в відділ ДВС, пред`явивши квитанції про сплату заборгованості, виявилось, що розписка, яку писав ОСОБА_3 у матеріалах виконавчого провадження відсутня. Державний виконавець Макаренко А.С. викликала ОСОБА_3 , який повідомив, що він отримав кошти частково, не в повному обсязі, саме яку суму їй невідомо. А також повідомила, що до цього часу сплачені нею кошти знаходяться на рахунку відділу ДВС, підстави не перерахування коштів вони з`ясовують.

В кінці січня 2019 року вона звернулась до відділу ДВС, де її прийняла начальник відділу ОСОБА_4 , яка пояснила, що вона буде стягувати суму, зазначену у виконавчому листі - 5236 грн., що там було до неї її не цікавить, запропонувала їй розбиратися з попередніми виконавцями або пред`явити до виконання виконавчий лист про стягнення боргу зі ОСОБА_3 на її користь.

У зв`язку з цим вона 12 березня 2019 року листом звернулась до керівника органу ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про припинення стягнення коштів з її пенсії, закриття виконавчого провадження, на який отримала відповідь про надане їй право звернутись до суду.

Вважає, що встановлений законом строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання вона пропустила з поважних причин, оскільки згідно домовленості за пропозицією державного виконавця ОСОБА_5 . вона сплатила різницю коштів в добровільному порядку та у визначеній сумі, тому виконавчий лист нею не було отримано в суді та не пред`явлено його до виконання. Більш того вона вважала, що кошти перераховані стягувачу, виконавче провадження про стягнення з неї боргу закрито, більше двох років відділ ДВС не повідомляв її про заборгованість та не приймав будь-яких мір примусового стягнення заборгованості до листопада 2018 року.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали повністю.

ОСОБА_3 та його адвокат Скопіч А.В. в судовому засіданні заперечували проти поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчого листа, посилаючись на те, що стягувач обрала не той спосіб захисту. Проте ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував той факт, що між ними дійсно була домовленість про взаємозалік і що він писав розписку про отримання від ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 3473,61 грн.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що в його провадженні, як у державного виконавця Царичанського відділу ДВС, перебував вказаний виконавчий лист. Підтвердив, що дійсно між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 була домовленість про взаємозалік виконавчих листів і ОСОБА_1 дійсно двома квитанціями сплатила ОСОБА_3 різницю заборгованості, про що ОСОБА_3 була написана розписка.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та відповідача, їх представників, свідка ОСОБА_5 , з`ясувавши правову позицію сторін, перевіривши їх доводи, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч.1 ст. 82 ЦПК України).

Так в судовому засіданні встановлено і не заперечується сторонами в справі, що 27 червня 2014 року рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області по справі № 443/1292/2012 (провадження № 2/196/9/2014) було поділено майно подружжя і з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі 5236 грн. та стягнуто із ОСОБА_3 на її користь судові витрати по справі в розмірі 3473,61 грн.

Отримавши рішення суду сторони звернулись в Царичанський відділ ДВС, де державний виконавець Марчук О.М. запропонував їм зробити взаєморозрахунок виконавчих листів, тобто ОСОБА_1 не подавати виконавчий лист на виконання про стягнення з ОСОБА_3 , а на його користь сплатити різницю в розмірі 1762,39 грн.

Домовившись про вищезазначене, ОСОБА_3 написав державному виконавцю ОСОБА_5 розписку про те, що ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 3473,61 грн.

Заборгованість ОСОБА_1 на час домовленості перед ОСОБА_3 складала 1762,39 грн. У серпні та вересні 2016 року ОСОБА_1 сплатила заборгованість в сумі 1752,31 грн., що підтверджується квитанціями (а.с.247).

Проте у листопаді 2018 року без будь-яких попереджень з її пенсії почались відрахування в розмірі 317 грн. щомісячно.

Виявилось, що розписка, яку писав ОСОБА_3 у матеріалах виконавчого провадження відсутня, а сплачені ОСОБА_1 кошти знаходяться на рахунку відділу ДВС, підстави не перерахування коштів на користь ОСОБА_3 не зрозумілі. Змінився державний виконавець, який почав стягувати з неї суму, зазначену у виконавчому листі - 5236 грн. на користь ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Суд, аналізуючи посилання стягувача в заяві як на підставу для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, приходить до висновку про те, що встановлений законом строк на пред`явлення виконавчого листа до виконання ОСОБА_1 пропустила з поважних причин, оскільки згідно домовленості за пропозицією державного виконавця Марчук О.М. про взаємозалік виконавчих листів вона сплатила різницю коштів в добровільному порядку, а тому виконавчий лист вона не отримувала в суді та не пред`являла його до виконання, оскільки вважала, що виконавче провадження про стягнення з неї боргу закрито. Тому заявлені вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Оскільки наявні підстави для поновлення строку ОСОБА_1 для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 443/1292/2012 (провадження № 2/196/9/2014) про стягнення зі ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1 ) судових витрат по справі: судового збору в розмірі 829 грн.77 коп.; оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2643 грн. 84 коп., враховуючи те, що ОСОБА_1 виконавчий лист не отримувала, суд приходить до висновку, що вимога заявника ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа є зайвою та, у зв`язку з цим не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, суд, керуючись ст.ст.260,261,353,354,433 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчого листа- задовольнити частково.

Поновити строк ОСОБА_1 для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі № 443/1292/2012 (провадження № 2/196/9/2014) про стягнення зі ОСОБА_3 (іпн НОМЕР_1 ) судових витрат по справі: судового збору в розмірі 829 грн.77 коп.; оплати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 2643 грн. 84 коп.

В іншій частині заяви ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Царичанський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 серпня 2019 р.

Суддя А.В.Зубій