Провадження № 2/638/1640/19
29 жовтня 2019 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого - судді Цвірюка Д.В.,
за участю секретарів Куценко К.Д., Кириллової К.С., Тітової М.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, треті особи: ОСОБА_2 , Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить, з урахуванням уточнень, зняти заборону відчуження та арешт з нерухомого і рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , накладені:
-на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 24 вересня 2010 року за №21533856 в межах суми 101516,00 грн., реєстраційний номер обтяження нерухомого майна 10285366 та реєстраційний номер обтяження рухомого майна 10285381 від 24.09.2010 року, реєстратор Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Розгляд справи проведено у порядку загального позовного провадження.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав, наведених у ньому. В подальшому в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач, згідно вимог ч.8 ст.128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч.3 ст.131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, у зв`язку з чим на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.07.2019 року проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Представник третьої особи Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби ГТУЮ у Харківській області надав до суду заяву, в якій просить суд розглядати справу без участі представника відділу, проти задоволення позовних вимог не заперечував, поклався на розсуд суду. Згідно письмових пояснень, відсутні відкриті, завершені, закінчені виконавчі провадження, які перебувають(ли) на примусовому виконанні відділу, за якими стороною значився ОСОБА_1 .
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась, причини неявки суду не повідомила.
Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
На виконання вказаної ухвали суду у Єдиному реєстрі зареєстровано арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10219995, реєстратор Шоста Харківська державна нотаріальна контора.
Дзержинським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 24.09.2010 року відкрито виконавче провадження 21533856 по виконанню ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 18.08.2010 року та накладено арешт на все нерухоме та рухоме майно ОСОБА_1 в межах суми 101516,00 грн.: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10285366, зареєстровано 24.09.2010 року Харківською філією державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, арешт рухомого майна, реєстраційний номер обтяження 10285381, також зареєстровано 24.09.2010 року Харківською філією державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. Вказані обставини підтверджуються Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №28606727 від 24.09.2010 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №140147880 від 04.10.2018 року.
Також встановлено, що на виконанні у Дзержинському відділі державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходився виконавчий лист, виданий Дзержинським районним судом м.Харкова 04.07.2012 року за №2-1223/2011 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в розмірі 30 950,00 грн. та пені у розмірі 5000 грн.
20.02.2013 року державним виконавцем Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Мирною Т.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-1223/2011 по стягненню з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 30 950,00 грн. та пені в сумі 5000,00 грн. на користь ОСОБА_2 у зв`язку з фактичним виконанням.
З листа Первомайського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Харківській області №3177/14.7-36 від 06.03.2019 року вбачається, що відкриті виконавчі провадження, за якими стороною є ОСОБА_1 , на виконанні у відділі не перебувають.
Крім того, з довідки КП «Первомайське бюро технічної інвентаризації» №90 від 22.02.2019 року вбачається, що право власності на об`єкт нерухомого майна - гараж, який розташований за адресою: АДРЕСА_6, станом на 31.12.2012 року в КП «Первомайське бюро технічної інвентаризації» на ім`я ОСОБА_1 не зареєстровано. На прибудинковій території будинку квартирного типу АДРЕСА_3 відсутні будівлі гаражів.
Відповідно до ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно із ч.1ст. 4 ЦПК, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Нормами частин 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом.
Згідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.
Згідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року по справі №658/715/16-ц, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства (пункт 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016. Відповідно до ч.1 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» , особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, що діяла до 05.10.2016 року), у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.
Разом тим, станом на дату розгляду справи, арешт всього майна боржника за виконавчим документом - ОСОБА_1 , не скасовано. Однак, як зазначалось вище, відкриті виконавчі провадження, за якими стороною є ОСОБА_1 , на примусовому виконанні Шевченківського ВДВС ХМУЮ в Харківській області не перебувають.
У відповідності до приписів ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року) виконавче провадження підлягає закінченню у разі, визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; визнання боржника банкрутом; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем протягом року та у зв`язку з цим перераховані до Державного бюджету України; якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна (за виконавчим документом про звернення стягнення на заставлене майно), недостатньо для задоволення вимог стягувача - заставодержателя, а також якщо майно, яке є предметом іпотеки, передано іпотекодержателю або придбано ним відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку» за виконавчим документом про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки; погашення, списання згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", її дочірньою компанією "Газ України", Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), перед постачальниками електричної енергії за спожиту електричну енергію, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням.
За приписами ч.ч.1, 2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Як передбачено ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.
Отже, виходячи зі змісту статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції від 05.10.2016 року), правом зняти арешт за виконавчим провадженням, яке не перебуває на виконанні відділу або відомості щодо якого відсутні у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень та Автоматизованій системі виконавчого провадження, державний виконавець не наділений, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду із позовом про зняття арешту з майна.
Аналізуючи вищевказані обставини справи та надані докази, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави для накладення арешту на вищевказане нерухоме майно у зв`язку з відсутністю заборгованості позивача перед стягувачем та фактичним виконанням судового рішення, а тому накладений арешт підлягає скасуванню. Існування обтяження у вигляді арешту на спірне майно створює перешкоди позивачу в реалізації права власності, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
На підставі викладеного, ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-5, 11-13, 76- 81, 83, 89, 264, 265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Харкова Головного територіального управління юстиції в Харківській області, треті особи: ОСОБА_2 , Первомайський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області про зняття арешту з майна - задовольнити повністю.
Зняти заборону відчуження та арешт з нерухомого і рухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Сторожинець Сторожинецького району Черновицької області, РНОКПП НОМЕР_1 , накладені:
-на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції від 24 вересня 2010 року за №21533856 в межах суми 101516,00 грн., реєстраційний номер обтяження нерухомого майна 10285366 та реєстраційний номер обтяження рухомого майна 10285381 від 24.09.2010 року, реєстратор Харківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Відповідно ч.3 ст.354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення буде складено 08.11.2019 року.
Сторони та інші учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ;
Головуючий суддя: Д.В.Цвірюк