Дата документу 07.05.2019 Справа № 320/3735/17
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №320/3735/17

Провадження №22-ц/807/398/19

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Бєлки В.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2018 року в складі судді Бахаєва І.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до комунальної установи «Орловський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради, третя особа: відділ опіки та піклування Світлодолинської сільської ради Мелітопольського району Запорізької області, про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до комунальної установи«Орловський психоневрологічний інтернат» Запорізької обласної ради (далі - КУ «Орловський психоневрологічний інтернат») про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що внаслідок дії відповідача щодо утримання його в установі насильницьким шляхом обмежено його конституційні права та завдано моральні страждання. Моральну шкоду він оцінює у сумі 50 000 грн.

Заочним рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2018 року позов задоволено частково.

Стягнуто з КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди кошти у сумі 2 000 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на безпідставне поміщення та неправомірне його тримання в КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» протягом 11 років та 5 місяців, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн моральної шкоди.

Від КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» надійшов відзив на апеляційну скаргу, який обґрунтовано тим, що доказів протиправності дій відповідача, а також суму моральної шкоди позивачем не обґрунтовано, відповідних доказів на підтвердження своїх вимог не надано. Вважають, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, просять суд апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а заочне рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2018 року - без змін. ( а.с.117-120).

Світлодолинська сільська рада Мелітопольського району Запорізької області надіслала клопотання, в якому просить провести розгляд справи за відсутністю представника установи, зазначають, що відзив КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» підтримують в повному обсязі ( а.с.128).

ОСОБА_1 втретє не з`явився до суду апеляційної інстанції, причини неявки не повідомив.

Судові повістки направлялись ОСОБА_1 за адресою вказаною ним як в позовній заяві так і в апеляційній скарзі, проте рекомендовані листи повертались до апеляційного суду із відміткою пошти причини невручення - «закінчення терміну зберігання

Судова повістка на ім`я ОСОБА_1 про виклик в судове засідання, призначене на 07 травня 2019 року повернулась із зазначенням причини невручення - «адресат відсутній» ( а.с.180-181).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається ( ч.1 ст. 44 ЦПК України).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться ( ч.1 ст. 131 ЦПК України).

ОСОБА_1 відповідно до приписів вищеназваних норм процесуального закону не повідомляв апеляційний суд про зміну місця свого перебування ( проживання).

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших учасників справи

З урахуванням викладеного та положень ст.. 128, ч.4 ст.130, ч.1ст. 131 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності учасників справи, які не прибули в судове засідання.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є обмежено дієздатним та проживає в КУ «Орловський психоневрологічний інтернат».

Обгрунтовуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди ОСОБА_1 зазначав, що відповідач незаконно обмежує його пересування, на підтвердження чого надав лист директора КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» №107 від 23.03.2017, яким повідомлено ОСОБА_1 , що згідно із Положенням про психоневрологічний інтернат до заяви про надання відпустки повинна бути ще додана заява матері на згоду прийняти його на час відпустки та резолюція на його заяві лікаря-психіатра про його стан здоров`я (а.с.3).

Окрім того, на обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 в суд першої інстанції надавалися:

постійний пропуск КУ «Орловський психоневрологічний інтернат», згідно із яким ОСОБА_1 дозволяється виходити за територію інтернату у світлий час доби строком до 01.01.2019 р. (а.с.78);

лист КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» №106 від 11.03.2014 року, яким відмовлено у видачі пропуску ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що пропуск видається на підставі висновку лікаря, а ОСОБА_1 не приймає ліки, призначені психіатром та порушує режим проживання інтернату (а.с.84);

лист КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» №436 від 23.11.2017 року, яким на заяву ОСОБА_1 від 13.11.2017 року роз`яснено, що директор інтернату відповідно до Типового положення про інтернат не має права відпустити підопічного у тимчасову відпустку, якщо немає заяви особи, яка має намір тимчасово забрати підопічного (а.с.85);

лист КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» №417 від 09.11.2017 року, яким на заяву ОСОБА_1 від 23.10.2017 щодо забезпечення його явки до окружного адміністративного суду міста Києва, повідомлено, що згідно із Положенням про Орловський психоневрологічний інтернат п.6.12, до його заяви повинна бути додана заява особи, яка бере відповідальність за збереження його життя та здоров`я під час поїздки, то адміністрація інтернату не буде заперечувати проти його поїздки до суду (а.с.86).

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно із ч. 4 ст. 313 ЦК України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до норм ст. 2, ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом,свобода пересування обмежується,зокрема, щодо осіб, які згідно із законодавством про інфекційні захворювання та психіатричну допомогу підлягають примусовій госпіталізації та лікуванню, а також в інших випадках, передбачених законом.

Однією із засад цивільного судочинства є змагальність сторін (ст.12 ЦПК України).

У відповідності до норм ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи спір, належним чином дослідивши надані позивачем докази, врахувавши наведені вище норми права, суд дійшов правильного висновку про те, що позивачем доведено порушення КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» його прав на вільне пересування, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було спричинено моральну шкоду розмір якої судом першої інстанції визначено з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Відповідачем на спростування вказаних обставин та доказів поданих позивачем, а також доказів на підтвердження своїх заперечень, не надано .

Відповідачем КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» рішення суду не оскаржується.

Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного поміщення ОСОБА_1 та неправомірне його тримання в КУ «Орловський психоневрологічний інтернат» протягом 11 років та 5 місяців, не були предметом розгляду у суді першої інстанції, а отже з цих підстав рішення суду не може бути переглянуто судом апеляційної інстанції.

Інших доводів щодо порушення судом норм матеріального або процесуального права апеляційна скарга не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, оскільки підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 10 серпня 2018 рокуу цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10 травня 2019 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

В.Ю. Бєлка