У Х В А Л А

іменем України

12.11.2019 cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Орєхов О. І. розглянувши позовну заяву з додатками ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

05.11.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини з всіх видів його заробітку, але не менше 50 % неоподаткованого мінімуму доходів громадян відповідно до віку дитини, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до повноліття дитини.

Дослідивши заяву та додані до неї документи, суд позбавлений можливості вирішити питання про підсудність справи, а також вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 ЦПК України, позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» ( далі Закон), місце перебування це - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, а місце проживання це - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до п. 7, 9 Постанови КМУ від 02.03.2016 року № 207 « Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відомості про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання вносяться до паспорта громадянина України, тимчасового посвідчення громадянина України, посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист (далі - документи, до яких вносяться відомості про місце проживання), а відомості про реєстрацію місця перебування - до довідки про звернення за захистом в Україні (документ, до якого вносяться відомості про місце перебування) шляхом проставлення в них відповідного штампа реєстрації місця проживання/перебування особи за формою згідно з додатком 1.

Звертаючись із вищевказаною позовною заявою, ОСОБА_1 вказує, що вона не має змоги звернутися до суду по місцю перебування відповідача, оскільки має на утриманні малолітнього сина, який потребує її постійного догляду та уваги, а тому звертається до суду по місцю свого проживання. При цьому своє місце проживання вона вказує за адресою: АДРЕСА_1 , в той час як місце реєстрації позивача згідно даних паспорта серії НОМЕР_1 та довідки Виконкому Гребінківської селищної ради №890 від 26.09.2019 року про склад сім`ї: АДРЕСА_2 .

Однак, суд вважає, що заявником не надано належних доказів на підтвердження того, що вона дійсно проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Надана позивачем копія декларації з лікарем педіатром, яка працює в КЗ БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги №1 » не може бути прийнята судом до уваги, як підтвердження місця проживання позивача. Інших передбачених законодавством доказів місця проживання позивачем саме за вищевказаною адресою не надано, а тому це може свідчити про порушення правил підсудності під час звернення до суду з даною заявою.

Також, відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч.2 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно до ч.4 ст.95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений п.п.5.26, 5.27 Національного стандарту України Державної уніфікованої системи документації, Уніфікованої системи організаційно розпорядчої документації Вимоги до оформлювання документів (ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 року №55. За вказаним нормативно-правовим актом, відмітка про засвідчення копії документа складається: зі слів "Згідно з оригіналом"; назви посади; особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища; дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису.

Аналогічна правова позиція висвітлена в рішенні ВС/КГС у справі №904/8549/17 від 11 липня 2018 року, а саме що незасвідчені або неправильно засвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі і є підставою для скасування судового рішення.

Всупереч вимогам ст.95 ЦПК України, позивачем ОСОБА_1 додано до позовної копії письмових документів, які не засвідчені належним чином, визначеним законом (на копіях відсутні відмітки «Згідно з оригіналом», ініціали, прізвище особи яка засвідчила документ, дата засвідчення копії документа), а також в позові не зазначено про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175 і 177 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 необхідно надати до суду підтвердження її фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , на день звернення до суду ( наприклад: договір оренди житлового приміщення), надати до суду уточнену позовну заяву з зазначенням про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, та надати завірені належним чином копії письмових доказів.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України зазначено, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначеністаттями 175 і 177цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись: ст.ст. 175-177, 185, 258-260, 316 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків у строк який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяО. І. Орєхов