РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 273/301/19

провадження у справі № 2/0285/851/19

12 листопада 2019 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді………………...Літвин О.О.

секретаря…………………………...Дуянової Г.Г.

з участю:

представника відповідача…………Фрегера Г.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за правилами спрощеного позовного провадження

за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року Акціонерне товариство «Кредобанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 16.05.2016 між ним та ОСОБА_1 був укладений договір №5857716 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) на відкриття карткового рахунку та обслуговування банківської платіжної картки, шляхом підписання останнім Анкети-заяви на оформлення зарплатної БПК, Заяви-Договору та Правил надання комплексних банківських послуг фізичним особам, що в сукупності становлять Договір банківського рахунку.

В обґрунтування позову зазначав, що за умовами вказаного договору позичальник отримав кредит в сумі 20 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів, що відповідає дії платіжної картки.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, на вимоги про погашення заборгованості не реагував, унаслідок чого станом на 04.01.2019 в нього утворилась заборгованість у розмірі 17 426,74 грн., з яких: 9 413, 06 грн. - неповернута сума кредиту, 3 415, 64 грн. - прострочені відсотки, 227,94 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту, 23,54 грн. відсотки за адміністрування кредиту та 4 346,56 грн. - пеня. Посилаючись на викладене, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не прибув, разом з позовною заявою подав письмове клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 кредитні кошти не отримував, а уклав договір лише з підстав оформлення зарплатної картки та користувався лише коштами заробітної плати. Крім того зазначив, що надані позивачем розрахунки кредитної заборгованості та пені, які є основним доказом наявності в нього грошових зобов`язань перед Банком, не відповідають укладеному між ними кредитному договору, оскільки зроблені по кредитним договорам зовсім з іншими номерами та датами укладення. З осені 2017 року відповідач припинив трудові відносини з ПрАТ «Могунція-Україна» та відповідно карткою банку не користувався.

Заслухавши пояснення учасника судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне.

12.05.2016 відповідач звернувся до Банку з заявою на оформлення зарплатної банківської платіжної картки. Відповідно до заяви-договору № 247/980 від 16.05.2019 йому було відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривнях на строк до 16.05.2017 з пролонгацією договору (продовжується на рік, якщо жодна із сторін до закінчення строку не подала письмових заперечень проти такого продовження).

16.05.2016між Банком та ОСОБА_1 був укладений Договір №5857716 про встановлення ліміту кредитування (автоматичний овердрафт) (далі Кредитний договір), згідно якого останньому було встановлено по його рахунку № НОМЕР_1 максимальний ліміт кредитування в розмірі 20 000 грн., терміном на 12 місяців, але не довше припинення обслуговування рахунку чи надходження на нього регулярних надходжень (заробітної плати) або припинення перебування клієнта в трудових відносинах з ПрАТ «Могунція-Україна». У випадку, коли протягом трьох місяців щомісячні надходження на рахунок менше 1 000 грн., сума ліміту кредитування встановлюється у нульовому значенні.

Процентна ставка становить 30 %, реальна процентна ставка 34,49 %. Проценти сплачуються щомісячно при надходженні коштів на рахунок, відповідно до суми дебетового залишку на рахунку, але не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем нарахування процентів.

Кредитним договором також передбачено, що кредитні правовідносини та ліміт кредитування продовжують свою дію на строк, на який був встановлений, якщо жодна із сторін до закінчення строку не подала письмових заперечень проти такого продовження (п.1.19).

В підтвердження наявності у ОСОБА_1 перед Банком заборгованості по Кредитному договору позивачем було надано суду розрахунок, відповідно до якого неповернута сума кредиту становить 9 413,06 грн., прострочені відсотки 3 415,65 грн., прострочена сума комісії за адміністрування кредиту 227,94 грн., 23,54 грн. відсотків за адміністрування кредиту та 4 346,56 грн. пені. При цьому вказана заборгованість на суму 17 426,74 грн. виникла з червня 2018 року.

Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом (ст.611 ЦК України).

Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі стягнути відсотки, складові його повної вартості, зокрема прострочену суму і відсотки за адміністрування кредиту, та пеню.

При цьому, суд зауважує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

З наданого руху коштів по рахунку з 10.06.2016 по 04.01.2019, наданого позивачем, вбачається, що всього операцій по рахунку відповідача було проведено 199, перша 15.06.2016 (надходження заробітної плати в сумі 1 000 грн.) та остання 25.10.2017 (розрахунок в аптеці в торговому РОS-терміналі на суму 32,5 грн.). Однак Банком було надано суду не повну виписку по рахунку, а лише 27 здійснених операцій, з яких видно, що ОСОБА_1 використовувались лише зарплатні кошти, які щомісяця двічі надходили на його картку.

Слід відмітити, що остання здійснена ОСОБА_1 операція співпадає з датою припинення ним трудових відносин з ПрАТ «Могунція-Україна» жовтень 2017, що також підтверджується копією його трудової книги. Таким чином, з 20.10.2017 щомісячні регулярні надходження на рахунок відповідача у вигляді заробітної плати перестали надходити, а відтак сума ліміту кредитування мала бути у нульовому значенні, як встановлено п.1.9 Кредитного договору. В той же час, повертаючись до наданого позивачем руху коштів по рахунку, 05.06.2018 (майже через 8 місяців після останньої здійсненої операції) за відповідачем почав рахуватись прострочений кредит за Кредитним договором на суму 9 413,06 грн. Будь-яких доказів на підтвердження використання ОСОБА_1 кредитних коштів, тобто перевищення суми заробітної плати, що надходила йому щомісяця на картку, позивачем надано не було.

Окрім того, суд звертає увагу, що наданий позивачем розрахунок пені складений відповідно до кредитного договору № О5928967РО, в той час як укладався договір між сторонами під №5857716.

Тлумачення цивільно-процесуального законодавства свідчить, що дії суду залежать від волевиявлення сторін. Суд не вправі вказувати, які саме необхідно стороні подати докази та їх кількість, оскільки це є елементом змагальності сторони у справі, тобто її обов`язком. Активне втручання суду в доказову діяльність сторін, без їх волі, суперечить суті і природі цивільних прав, які особа здійснює вільно, на власний розсуд. Судом визнавалась явка представника позивача в судове засідання обов`язковою, однак Банк свого представника до суду не направив і не надав жодних клопотань та додаткових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, позивачем не було доведено неналежне виконання зобов`язань за Кредитним договором відповідачем, а тому позовні вимоги є безпідставними, не ґрунтуються на вимогах закону, відтак в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну його частини, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 14 листопада 2019 року.

Головуючий суддя О.О.Літвин