Справа № 211/3132/19
Провадження № 2/211/1620/19
14 листопада 2019 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді - Ніколенко Д.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гулько А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу кредитором спадкодавця, -
Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та просить стягнути з них заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 09.07.2012 року між банком та спадкодавцем ОСОБА_3 , в сумі 9178,72 грн., що виникла через неналежне виконання спадкодавцем взятих на себе зобов`язань за договором.
Ухвалою суду від 15 липня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою суду від 14 серпня 2019 р. витребувано з Четвертої криворізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи № 657/2014, заведеної після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В судове засідання сторони не з`явилися.
Згідно пункту 3 заявлених вимог тексту позовної заяви, представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином в порядку, встановленому статтею 128 ЦПК України, не повідомили причини неявки, відзиву не подали.
Згідно вимог статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідачі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання, не повідомили причини неявки, не подали відзив, представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Як встановлено судом, відповідно до укладеного договору № б/н від 09 липня 2012 року, ОСОБА_3 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 6 - копія анкети-зави).
Позивач свої зобов`язання виконав, надавши ОСОБА_3 кредит.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 35 зворот).
Відповідно до копії спадкової справи № 657/2014 р., наданої Четвертою криворізькою державною нотаріальною конторою на виконання ухвали суду від 14 серпня 2019 року, спадкова справа після спадкодавця ОСОБА_3 відкрита у зв`язку з надходженням претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк».
Станом на дату смерті ОСОБА_3 , заборгованість за кредитним договором № б/н від 09.07.2012 р. становить 9178,72 грн., з яких: 9074,35 грн. - заборгованість за кредитом; 104,37 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 5-9 - розрахунок).
Згідно із статтею 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Таким чином зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики не припиняються, а включаються до складу спадщини, тому спірні правовідносини мають регулюватися статтями 1281,1282 ЦК України.
Відповідно до частини третьої статті 1268, частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Згідно із вимогами частин першої-третьої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатись про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від дня настання строку вимоги.
Частиною четвертою статті 1281 ЦК України встановлено, що кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги.
Отже, за змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ним у спадщину майна. Тобто у разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.
При вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про спадкодавця ОСОБА_3 як власника нерухомого майна, відсутні.
Наявність реєстрації відповідача ОСОБА_1 за останньою адресою проживання спадкодавця, не може свідчити про прийняття ним спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки відсутні відомості щодо належності спадкодавцю за життя будь-якого рухомого чи нерухомого майна. Відповідач ОСОБА_2 взагалі зареєстрованим в Дніпропетровській області не значиться (а.с. 71).
Позивач звертаючись до суду з позовними вимогами в порушення вимог статей 80-81 ЦПК України, не надав до суду доказів про наявність спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , доводи, викладені в позовній заяві, ґрунтуються на припущеннях, оскільки до суду не було надано належних і допустимих доказів на їх підтвердження.
Не містить таких підтверджень і витребувана судом копія спадкової справи.
Крім того, позивач взагалі не заявляв клопотання про витребування таких доказів судом, хоча кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, оскільки суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів
Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судові витрати відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054, 1268, 1281 ЦК України, ст. ст. 10, 12,13, 81,89, 141, 263, 265 ЦПК України, суд,-
в задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відмовити.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачами протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 14 листопада 2019 р.
Суддя Д.М.Ніколенко