ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/783/17 Номер провадження 22-ц/814/2301/19Головуючий у 1-й інстанції Омельченко І. І. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2018 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Новосанжарського районного суду Полтавської області, територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській областіпро відшкодування компенсації за порушення Новосанжарським районним судом Полтавської області права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Зміст позовних вимог

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Апеляційного суду Полтавської області з позовом до Новосанжарського районного суду Полтавської області про відшкодування компенсації за порушення права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку, посилаючись на те, що 12 травня 2016 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області із Апеляційного суду Полтавської області надійшла для розгляду цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, яка відповідно до норм ЦПК України мала бути розглянута впродовж двох місяців з дня відкриття провадження, однак фактично перебувала на розгляді близько дев`яти місяців, що є порушенням строків розгляду справи в розумні строки на сім місяців. Відновлення порушеного права ОСОБА_1 можливе за рахунок грошової компенсації, яку він оцінює в 22400 грн.

Просив визнати порушення його права Новосанжарським районним судом Полтавської області на розгляд його справи упродовж розумного строку та стягнути за рахунок Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування компенсації за порушення права 22 400 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 15 травня 2017 року визначено підсудність цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Новосанжарського районного суду Полтавської області про відшкодування компенсації за порушення строків розгляду справи Кобеляцькому районному суду Полтавської області.

Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2017 року до участі у справі як співвідповідача залучено територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області.

Зміст рішення суду першої інстанції

РішеннямКобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2018 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Новосанжарського районного суду про відшкодування компенсації за порушення Новосанжарським районним судом Полтавської області права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку відмовлено.

Подальших рух справи

Постановою Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2018 року скасовано, провадження у справі закрито.

Постановою Верховного Суду від 12 червня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, скасовано постанову Апеляційного суду Полтавської області від 29 серпня 2018 року та справу передано до апеляційного суду для продовження її розгляду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 15 серпня 2019 року у прийнятті доповнень ОСОБА_1 до його апеляційної скарги на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2018 року відмовлено та повернуто їх скаржнику.

Справу за позовом ОСОБА_1 до Новосанжарського районного суду Полтавської області, територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській областіпро відшкодування компенсації за порушення Новосанжарським районним судом Полтавської області права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку - повернуто до Кобеляцького районного суду Полтавської області для вирішення питання щодо результату розгляду позовних вимог відносно співвідповідача Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Полтавській області.

Додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2018 року від 16 вересня 2019 року в задоволенні позву ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській областіпро відшкодування компенсації за порушення Новосанжарським районним судом Полтавської області права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку відмовлено.

Справу повернуто до Полтавського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги.

Вимоги апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1

Просив рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити його позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги

Апеляційну скаргу обґрунтовував тим, що при розгляді справи за його позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди суд навмисно вчиняв дії щодо затягування судового процесу, безпідставно відкладав справу на місяць, крім того 12 вересня 2019 року справа розглядалася неуповноваженим складом суду, оскільки відповідно до оскаржуваного рішення суддя ОСОБА_3 звільнений з посади 22 серпня 2019 року.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу територіальне управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу Новосанжарський районний суд Полтавської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

На думку відповідачів рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Враховуючи ціну позову (22400 грн.) та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Встановлені обставини справи

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 травня 2016 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області із Апеляційного суду Полтавської області для розгляду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Автоматизованою системою документообігу суду справу передано для розгляду судді Гаврилюку О.І. (а.с.19).

Оскільки зміст позовної заяви ОСОБА_1 не відповідав вимогам статтей 119 та 120 ЦПК України (чинних на час подачі позову), 25 травня 2016 року позовну заяву залишено без руху та ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

ОСОБА_1 виконав вимоги ухвали суду про залишення позову без руху 02 червня 2016 року.

07 червня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 Судове засідання по справі призначено на 11 серпня 2016 року.

10 серпня 2016 року відповідач по справі ОСОБА_2 подав до суду заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з відпусткою свого представника, адвоката Бердніченко О.П.

11 серпня 2016 року, в зв`язку з неявкою відповідача, розгляд справи відкладено на 12 вересня 2016 року.

12 вересня 2016 року розгляд справи відкладено в зв`язку з хворобою відповідача, ОСОБА_2

22 вересня 2016 року суддя ОСОБА_3 . звільнений з посади в зв`язку з закінченням повноважень.

04 жовтня 2016 року цивільна справа передана для розгляду судді Гавриленко Т.Г.

05 жовтня 2016 року цивільну справу прийнято до провадження суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області Гавриленко Т.Г. та призначено до розгляду на 01 листопада 2016 року.

01 листопада 2016 року розгляд справи відкладено до 01 грудня 2016 року в зв`язку з необхідністю подання сторонами, в тому числі й ОСОБА_1 додаткових документів.

01 грудня 2016 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін, розгляд призначено на 29 грудня 2016 року.

29 грудня 2016 року по справі прийнято рішення.

18 січня 2017 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 29 грудня 2016 року.

06 лютого 2017 року Апеляційний суд Полтавської області повернув цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням до Новосанжарського районного суду Полтавської області для ухвалення додаткового рішення.

22 лютого 2017 року Новосанжарським районним судом Полтавської області прийнято додаткове рішення по цивільній справі.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області набрало законної сили.

Позиція суду апеляційної інстанції

Аналізую матеріали справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відкладення розгляду справи відбувалось з поважних причин, з метою дотримання процесуальних прав сторін у справі.

При цьому, слід звернути увагу, що відповідачами по даній справі зазначені Новосанжарський районний суд Полтавської області та ТУ ДСА України в Полтавській області.

Статтями 62, 126, 129 Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, пов`язаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватися у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це порушуватиме принцип незалежності судів і заборону втручання у вирішення справи належним судом.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Згідно з п. 57 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п. 55 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду, у визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції; інші суддівські порушення, які неможливо виправити в такий спосіб (наприклад надмірне затримання вирішення справи), повинні вирішуватися щонайбільше поданням позову незадоволеної сторони проти держави.

Згідно ч. 11 ст. 49 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за шкоду, завдану судом, відповідає держава на підставах та в порядку, встановлених законом. Тлумачення норми свідчить, що на законодавчому рівні встановлено імунітет суду і він не може бути відповідачем у цивільній справі. Наявність імунітету, по своїй суті, є засобом, який гарантує належне функціонування системи правосуддя і дозволяє судам виконувати свою судову функцію спокійно та незалежно.

Європейський суд з прав людини зауважив, що питання імунітету суддів вже зустрічалося при розгляді однієї із справ, і в ній Суд дійшов висновку, що такий імунітет мав законну мету, оскільки був засобом забезпечення належного здійснення правосуддя. Суд також постановив, що, з огляду на обставини тієї справи, таке обмеження було пропорційним (Плахтєєв та Плахтєєва проти України, № 20347/03, § 36, від 12 березня 2009 року).

Висновок про недопустимість суду бути відповідачем у цивільній справі дозволяє зробити і тлумачення ст.ст. 1174 і 1176 ЦК України від 16 січня 2003 року. Відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю суду покладається на державу, а не на суд.

У постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 року у справі № 6-3139цс16 висловлено правову позицію про те, що законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Належним відповідачем у спорах про відшкодування шкоди, заподіяної судом, може бути лише держава, а не суди (судді), які діють від імені держави та виконують покладені на них державою функції правосуддя.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 16 січня 2018 року по справі № 454/1008/16-ц, від 24 квітня 2019 року по справі № 451/1515/16-ц, та в постанові від 15 травня 2019 року винесеній по даній справі № 532/783/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача .

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що клопотання про залучення в якості відповідача чи співвідповідача держави, позивачем не заявлялося. Тоді як, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити співвідповідача на стадії апеляційного розгляду, так як перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на момент його винесення.

Позиція апеляційного суду щодо висновків суду першої інстанції

Аналізуючи матеріали справи колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 до Новосанжарського районного суду Полтавської області про відшкодування компенсації.

Щодо перегляду справи в частині позовних вимог до територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській області.

Як вбачається з матеріалів справи додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 вересня 2019 року в задоволенні позву ОСОБА_1 до територіального управління Державної судової адміністрації України в Полтавській областіпро відшкодування компенсації за порушення Новосанжарським районним судом Полтавської області права позивача на розгляд справи упродовж розумного строку відмовлено.

Колегія суддів вважає за доцільне звернути увагу на те, що ДСУ України не несе відповідальності за діяльність судів, є розпорядником бюджетних коштів тільки щодо організації роботи суду, а тому також не може бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди завданої тривалим розглядом справи судом.

При цьому, додаткове рішення сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалося.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Посилання ОСОБА_1 на те, що суддя Гаврилюк О.І. навмисно затягував справу, щоб не розглядати її оскільки знав, що буде йти у відставку є безпідставними та не підтверджуються жодними доказами.

Тоді як відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Необґрунтованими є доводи наведені в апеляційній скарзі щодо тривалого перебування справи без руху, безпідставного перенесення справи через відпустку адвоката відповідача, перенесення справи на тривалий строк для подачі документів, зважаючи на те, що дані доводи не свідчать про навмисне затягування судового процесу, тоді як сторони є рівними у своїх правах, в тому числі і щодо захисту своїх інтересів у суді, праві на захист та вибір представника.

Безпідставними є посилання ОСОБА_1 на те, що 12 вересня 2016 року суддя Гаврилюк О.І. неправомірно проводив судове засідання так як звільнився з посади 22 серпня 2016 року, оскільки ОСОБА_3 звільнено з посад судді Постановою Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 22 вересня 2016 року.

Тобто в оскаржуваному рішенні допущено описку при зазначенні дати звільнення судді, що розглядав справу в суді першої інстанції. Дана описка може бути виправлена судом за заявою сторін або за власної ініціативи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі, що справа відкладалася у зв`язку з хворобою відповідача на підставі медичної довідки в той час як він брав участь у судовому засіданні по іншій справі не свідчить про безпідставність перенесення розгляду справи.

При цьому зазначені доводи, а також посилання ОСОБА_1 на те, що суддя Гавриленко Т.Г. прийняла судове рішення не в повному обсязі, що призвело до повернення справи в суд першої інстанції для винесення додаткового рішення не порушили права позивача на належний захист його права, чи належне виконання рішення суду, оскільки рішенням суду залишеним без змін судами апеляційної та касаційної інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Також колегія суддів звертає увагу, що дані доводи не спростовують факту подання позову до неналежних відповідачів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, позивач звернувся з позовом до неналежних відповідачів колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2018 року без змін.

Щодо судових витрат

Оскільки апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, підстави для зміни порядку розподілу судових витрат вістуні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27 червня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текс постанови виготовлено 05 листопада 2019 року

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська