ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1646/19 Номер провадження 22-ц/814/1972/19Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2019 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Обідіної О.І.

Суддів: Бутенко С.Б., Кузнєцової О.Ю.

розглянула в порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 6 червня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ганночки Олександра Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом про визнання незаконним та скасування рішення, в якому просив рішення приватного нотаріуса Ганночки О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43099740 від 03.08.2018 року визнати неправомірним та скасувати, також просив скасувати запис про право власності №28005374 від 14.09.2018 року приватного нотаріуса Ганночки О.В. щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 6 червня 2019 року клопотання відповідача ОСОБА_2 задоволено.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ганночки Олександра Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішення залишено без розгляду.

Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 26 квітня 2019 року у вигляді накладення арешту на належну ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104 та забороні державним реєстраторам здійснювати дії щодо реєстрації, перереєстрації права власності у зв`язку зі зміною власника майна.

Ухвала суду вмотивована тим, що позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і останній подав заяву про залишення позову без розгляду.

Крім того, з огляду на залишення позову без розгляду, у відповідності до норм ч. 9 ст. 158 ЦПК України, суд скасував заходи забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи скарги обґрунтовані тим, що суд дійшов помилкового висновку щодо залишення позову без розгляду, оскільки відсутні підстави, визначені статтею 135 ЦПК України для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача, пов`язаних з розглядом справи, а застосування положень ст. 257 ЦПК України є передчасним.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Відповідно до ст. 374 ч.1 п.6 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Залишаючи позов без розгляду суд дійшов висновку щодо наявності підстав для застосування норм ст. 257 ч.1 п. 10 ЦПК України.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ганночки О.В. про визнання незаконним та скасування рішення.

Провадження по справі відкрито ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.04.2019 року.

В ході розгляду справи, 07.05.2019 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням, в якому, окрім іншого, посилаючись на зловживання позивача своїми процесуальними правами, просив застосувати до нього заходи процесуального примусу, передбачені ЦПК України та зобов`язати внести на депозитний рахунок суду 20000 грн. для забезпечення можливого відшкодування майбутніх його витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року зобов`язано ОСОБА_1 в строк до 28.05.2019 року внести кошти у розмірі 20000 грн. для забезпечення майбутнього відшкодування витрат ОСОБА_2 щодо оплати вартості гонорару за послуги, наданих адвокатом Масловою О.С. за договором про надання правової допомоги за № 13 від 16 квітня 2019 року на відповідний депозитний рахунок суду із вказівкою про вид та суми платежу, реквізити рахунку.

З огляду на невиконання вимог суду щодо внесення коштів на депозитний рахунок суду в сумі 20000 грн., суд першої інстанції ухвалою від 06.06.2019 року залишив позов ОСОБА_1 без розгляду та у відповідності до норм ч. 9 ст. 158 ЦПК України скасував заходи забезпечення позову.

Так, положеннями ст. 135 ЦПК України визначено порядок забезпечення та попередньої оплати судових витрат.

Зокрема ч.4 ст. 135 ЦПК України встановлює можливість суду застосувати як захід забезпечення судових витрат з урахуванням конкретних обставин справи шляхом зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на професійну правничу допомогу та інших витрат, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи.

Проте, застосування вказаних заходів забезпечення витрат на професійну правничу допомогу можливе за наявності таких умов :

1) позов має ознаки завідомо безпідставного або інші ознаки зловживання правом на позов; або

2) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таке забезпечення судових витрат також може бути застосоване, якщо суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування судових витрат відповідача у випадку відмови у позові.

Таким чином, діюче законодавство передбачає можливість застосовувати заходи забезпечення судових витрат лише за певних умов, чітко визначених положеннями ст. 135 ЦПК України.

Між тим, в своїй ухвалі про покладення на позивача обов`язку внести кошти у розмірі 20000 грн. для забезпечення майбутнього відшкодування витрат відповідача на правничу допомогу взагалі не зазначено жодної підстави, яка визначена ч.4 ст. 135 ЦПК України, за наявності якої суд може здійснити таке забезпечення.

Положеннями ст. 257 ЦПК України передбачені підстави для залишення позову без розгляду, зокрема ч.1 п.10 вказаної статті встановлено що, у разі, якщо позивач у визначений судом строк не вніс кошти для забезпечення судових витрат відповідача і відповідач подав заяву про залишення позову без розгляду - позовна заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 просив рішення приватного нотаріуса Ганночки О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 43099740 від 03.08.2018 року визнати неправомірним та скасувати, одночасно скасувати запис про право власності №28005374 від 14.09.2018 року приватного нотаріуса Ганночки О.В. щодо реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Вимоги обґрунтовані тим, що між ним та банком «Фінанси та Кредит» було укладено кредитний договір, на суму 29025 дол. США, в забезпечення якого укладено іпотечний договір предметом якого є вищевказана квартира АДРЕСА_1

В квітні 2018 року банк та ОСОБА_2 уклали договір про відступлення прав вимоги, за яким ОСОБА_2 сплатив банку 83152 грн. та на підставі якого останній зареєстрував у приватного нотаріуса за собою право власності на іпотечну квартиру.

Вважає, що вказана реєстрація суперечить нормам чинного законодавства та грубо порушує його права.

08.04.2019 р. по справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 07.05.2019 р.

В ході судового засідання відповідачем було заявлено клопотання у відповідності до норм ст. 135 ЦПК України про зобов`язання позивача внести на депозитний рахунок суду 20000 грн. для забезпечення можливого відшкодування його майбутніх витрат на правничу допомогу.

Вказане зобов`язання залишилось не виконаним позивачем, що стало підставою для залишення його позову без розгляду.

Даних про те, шо вказана ухвала було отримана позивачем матеріали справи не містять.

За змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань.

Звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини й громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується ч. 3 ст. 8 Конституції, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та закріплено в ст. 2 ЦПК України, яка визначає завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Крім того, з усталеної практики ЄСПЛ вбачається, що основною складовою права на суд є право доступу до правосуддя в тому розумінні, що особі забезпечується можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, а також що з боку держави відсутні правові чи практичні перешкоди для реалізації цього права.

Прийнявши до провадження позовну заяву ОСОБА_1 , яка за змістом та формою відповідає вимогам Закону та призначивши її до розгляду в судовому засіданні, суд першої інстанції забезпечив право позивача на доступ до правосуддя.

Між тим, вирішуючи питання про покладення на останнього обов`язку додатково понести витрати в розмірі 20000 грн. на забезпечення оплати судових витрат відповідача на правничу допомогу, не зазначивши при цьому підстав для такого забезпечення, виключний перелік яких міститься в ч.4 ст. 135 т ЦПК України, суд не дотримався принципу правової визначеності та застосував передбачені ст. 257 ЦПК України наслідки у вигляді залишення позовної заяви без розгляду.

Застосування вказаного процесуального обмеження унеможливило подальший розгляд заявлених позивачем вимог про захист своїх майнових прав.

Враховуючи, що право доступу до правосуддя було обмежено судом внаслідок дії процесуального закону, суд першої інстанції мав перевірити та з`ясувати, чи не порушує встановлене обмеження суть самого права, тобто чи мало воно законну мету, а а також чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами та поставленою метою, чи не порушувався таким чином принцип балансу інтересів сторін в судовому процесі.

Вищевказані обставини свідчать про невірне застосування судом першої інстанції положень ч.1 п.10 ст. 2547 ЦПК України, що є підставою для скасування ухвали місцевого суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.6, 379 ч.1 п.п.3,4, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 6 червня 2019 року скасувати та направити справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Ганночки Олександра Вікторовича про визнання незаконним та скасування рішеннядо суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова оскарженню не підлягає.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Кузнєцова О.Ю.