Справа №345/2756/19
Провадження № 2/345/1131/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

31.07.2019 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Онушканича В.В.

за участю секретаря судового засідання Мостової Ю.З.,

розглянувши у заочному відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовною заявою Кредитної спілки «Християнська злагода» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 29.04.2013 року у справі №345/1342/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь КС «Християнська злагода» заборгованість по кредитному договору в розмірі 17110,19 грн. На виконання зазначеного рішення 05.06.2013року видано виконавчий лист,який перебуває на виконанні у відділі ДВС Калуського МРУЮ. Проте з часу постановлення рішення і по сьогоднішній день боржниками заборгованість не погашена і не погашається взагалі.

У зв`язку із невиконанням боржниками судового рішення щодо погашення заборгованості КС «Християнська злагода», у відповідності до норм чинного законодавства, нараховано інфляційні втрати за 2014-2018 роки та 3 проценти від простроченої суми за цей же період. Позивач зазначає, що, відповідно, інфляційні втрати від суми боргу 17110,19 грн. за 2014-2018роки складають 17811,71 грн. 3% річних від суми боргу 17110,19 грн. за 2014-2018роки складають 2566,53 грн. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідачів 17811,71 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу за 2014-2018роки та 2566,53 грн. - 3% річних за 2014-2018роки, а всього 20378,24 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати.

Представник позивача подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов просить задоволити в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися з невідомих для суду причин, відзиву на позов не подали, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися у передбаченому законом порядку, в тому числі, шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Християнська злагода» 17110,19 грн. боргу. На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи №345/1342/13-ц (а.с.3,4).

11.09.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Рутковською М.З. відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №345/1342/13-ц про стягнення із ОСОБА_1 на користь КС «Християнська злагода» заборгованості (а.с.5). 27.07.2015 року головним державним виконавцем ВДВС Калуського МРУЮ Рутковською М.З. відкрито виконавче провадження із примусового виконання виконавчого листа №345/1342/13-ц про стягнення із ОСОБА_2 на користь КС «Християнська злагода» заборгованості (а.с.6).

Жодних доказів, які б підтверджували ту обставину, що станом на теперішній час відповідачі у повному обсязі виконали рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.04.2013 року та повернули позивачу встановлену даним рішенням суму заборгованості у розмірі 17110,19 грн., матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно положень ч.ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася.

Водночас, у відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Приписами ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

Як передбачено ч.2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.17 своєї постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року №5, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання суд, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.

Тобто, за змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.05.2018 року по справі № 686/21962/15-ц та від 10.04.2018 року по справі №910/10156/17,постановах Верховного Суду України від 06.06.2012 року у справі №6-49цс12, від 24.10.2011 року у справі №6-38цс11, а також від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14.

Таким чином, враховуючи вищенаведені положення законодавства, а також зважаючи на те, що обставини щодо невиконання відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд, з урахуванням положень ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства, вважає, що вимоги позивача про відшкодування йому відповідачем інфляційних збитків, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК України, є правомірними.

Згідно аналізу практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, підраховуючи суми стягнень, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, суди повинні враховувати, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в певний період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр».

Відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 %/365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, сума інфляційних втрат за період 2014-2018 роки нарахована ним у розмірі 17811,71 грн., а три відсотки річних у сумі 2566,53 грн. (а.с.2).

Враховуючи вищевикладене, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідачів в солідарному порядку 17811,71 грн. інфляційних нарахувань на суму боргу за 2014-2018роки та 2566,53 грн. - 3% річних за 2014-2018роки, а всього 20378,24 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 04.07.2018 року відстрочено позивачу сплату судового збору до ухвалення рішення у справі судом.

Відповідно до ч.2 ст.136 ЦПК Українни, витрати стягуються за судовим рішенням у справі, коли сплата судових витрат була відстрочена або розстрочена до ухвалення цього рішення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору встановлена у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1921,00 грн.)

За таких обставин, з відповідачів на користь держави підлягають стягненню в рівних частках судові витрати на загальну суму 1921,00 грн., тобто з кожного по 960,50 грн., оскільки солідарне стягнення судових витрат не передбачено діючим законодавством.

На підставі викладеного, ст.ст.599, 625, 1049 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 263, 265, 280-282 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в солідарному порядку на користь Кредитної спілки «Християнська злагода» інфляційних нарахувань на суму боргу за 2014-2018роки в розмірі 17811,71 грн. та 3% річних за 2014-2018роки в розмірі 2566,53 грн., а всього 20378,24 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави 960,50 грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави 960,50 грн. судового збору.

За письмовою заявою відповідача заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Інші учасники справи (в тому числі і позивач), а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення складено 31.07.2019 року.

Головуючий