Справа 431/2038/19
Провадження 2/431/684/19
28 жовтня 2019 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
судді Колядова В.Ю.,
за участі секретаря Петренко К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернулася до із позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, не заперечувала проти заочного розгляду справи. У зв`язку з чим відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності позивача.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, у зв`язку з чим суд відповідно до ч.10 ст.130 ЦПК України вважає відповідача повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
28 жовтня 2019 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.
Згідно вказаної постанови, 01.11.2018, близько 12-00 години в світлий час доби, водій мотоцикла МТ-10, реєстраційний номер НОМЕР_1, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рухаючись в межах населеного пункту, а саме по автодорозі по вул. Приозерній с. Проїждже Старобільського району Луганської області, на повороті не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого допустив виїзд мотоцикла за межі автодороги на узбіччя, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка стояла на узбіччі в районі будинку № 24 і тримала в руках велосипед. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди тілесні ушкодження отримали ОСОБА_2 і ОСОБА_1 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 265 від 29.11.2018 року у ОСОБА_1 виявлені легкі тілесні ушкодження і вони не є небезпечними для життя у момент спричинення.
Таким чином, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу завдання відповідачем майнової шкоди позивачу під час дорожньо-транспортної пригоди.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК). Особа, якій спричинено шкоду, подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір спричиненої шкоди, а також докази того, що саме відповідач її спричинив або є особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.
Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року по справі № 461/8496/15.
Позивач ОСОБА_1 надала до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач ОСОБА_2 своїми протиправними діями спричинив їй матеріальну шкоду на суму 7272,92 грн., що складається з витрат позивача на оплату вартості лікування та лікарських засобів і вартості пошкодженого особистого майна в момент ДТП, а саме велосипеду та одягу, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій.
Відповідач ОСОБА_2 не надав до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
У зв`язку із викладеним, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача суми матеріальної шкоди в розмірі 7272,92 грн.
Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.
У позовній заяві позивач обґрунтовує завдану їй моральну шкоду тим, що вона виразилась у фізичному болю та стражданнях, які перенесені позивачем у наслідок довготривалого лікування тілесних ушкоджень та подальшої реабілітації. Наслідки нанесених тілесних ушкоджень не минули до теперішнього часу. У зв`язку з причиненими травмами позивач відчуває постійний головний біль і біль у травмованій нозі, позивач змушена проходити регулярне лікування наслідків травм, пережитий стрес і страждання, постійне лікування не дають змоги позивачеві вести звичний образ життя. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 5000,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Отже, визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним. Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.
Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Згідно з п. 5 вищевказаної постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
На думку суду, позивач поза всяким розумним сумнівом зазнав моральних та душевних страждань у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, оскільки позивач ОСОБА_1 після ДТП знаходилася на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні № 1 КУ «Старобільське РТМО» з 01.11.2018 по 28.11.2018, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого, змушена проходити регулярне лікування наслідків травм.
На думку суду, справедливим та розумним розміром відшкодування моральної шкоди на користь позивача в даному випадку буде сума в розмірі 5000 грн., що враховує глибину та тривалість душевних страждань позивача і відповідає принципу співмірності.
Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди та стягнення з відповідача на користь позивача суми моральної шкоди в розмірі 5000 грн.
Судовий збір у розмірі 768,40 грн. за позовні вимоги майнового характеру щодо відшкодування матеріальної шкоди та 768,40 грн. за позовні вимоги не майнового характеру щодо відшкодування моральної шкоди, на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
Керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7272 (сім тисяч двісті сімдесят дві) грн. 92 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду в 30-денний строк з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Луганського апеляційного суду в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Суддя В.Ю. Колядов