ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2053/19 Справа № 210/3690/17 Суддя у 1-й інстанції - Вікторович Н. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

07 серпня 2019 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду Барильська А.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2019 року ОСОБА_1 подала уточнену апеляційну скаргу на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування.

Ухвалою судді Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2019 року апеляційна скарга залишена без руху та надано відповідачці строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати десять днів з моменту отримання копії ухвали суду, оскільки апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, а саме: за подання апеляційної скарги не доплачено судовий збір у розмірі 2047,60 гривень.

Згідно зі ст.ст. 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності змагальності та диспозитивності.

У відповідності до п. 6 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ доправосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 185, 357 ЦПК України в разі невиконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху у встановлений судом строк, скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Як вбачається із матеріалів справи, копія ухвали суду від 29 січня 2019 року про залишення апеляційної скарги без руху була надіслана апелянту 29 січня 2019 року за вих. № 8015/22-ц/803/2053/19/210/369/17 на адресу, яка зазначалась в апеляційній скарзі.

З наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення вбачається, що копія ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху апеляційної скарги надсилалась апелянту за адресою, зазначеною нею в апеляційній скарзі, проте повернулась без вручення адресату у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

14 березня 2019 року апелянту вдруге було направлено копію ухвали судді від 29 січня 2019 року за вих. № 47987/22-ц/803/2053/19/210/369/17.

15 квітня 2019 року апелянту втретє було направлено копію ухвали судді від 29 січня 2019 року за вих. № 34338/22-ц/803/2053/19/210/369/17.

З наявних в матеріалах справи повторного зворотного поштового повідомлення вбачається, що копія ухвали суду апеляційної інстанції про залишення без руху апеляційної скарги надсилалась апелянту за адресою, зазначеною нею в апеляційній скарзі, проте повернулась без вручення адресату у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання.

Отже, ОСОБА_1 звернувшись до суду 28 січня 2019 року, із уточненою апеляційною скаргою на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 05 грудня 2017 року, протягом тривалого часу не виявила належної зацікавленості у розгляді справи, що вказує на відсутність у неї зацікавленості у вирішенні спору по суті.

Судом апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для скерування апелянту ухвали про залишення без руху апеляційної скарги, зокрема шляхом неодноразового направлення копії ухвали за адресою, зазначеною нею в апеляційній скарзі.

Як роз`яснено у пунктах 2,3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №11 від 17 жовтня 2014 року "Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення", строки, що встановлюються судом (наприклад, строк для усунення недоліків позовної заяви чи апеляційної скарги), повинні відповідати принципу розумності. Визначаючи (на власний розсуд) тривалість цих строків, суду необхідно враховувати принципи диспозитивності та змагальності, граничні строки, встановлені законом, для розгляду справи при визначенні строків здійснення конкретних процесуальних дій, складність справи, кількість учасників процесу, можливі труднощі у витребуванні та дослідженні доказів тощо.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, у визначений термін, недоліки апеляційної скарги не усунуто, ОСОБА_1 до апеляційного суду зі зверненнями щодо розгляду її апеляційної скарги не зверталась, рухом справи не цікавилась, що свідчить про зловживання нею своїми правами та втрату інтересу до своєї апеляційної скарги, та що, в свою чергу, тягне порушення принципу розумності строків, дотримання якого є однією з найважливіших критерій справедливого судочинства.

Враховуючи викладене та зважаючи на невиконання особою, яка бере участь у справі свого процесуального обов`язку, що впливає на розгляд справи протягом розумного строку, справа надійшла до суду апеляційної інстанції 30 жовтня 2018 року, станом на 06 серпня 2019 року недоліки апеляційної скарги не усунуто, тому апеляційну скаргу необхідно вважати неподаною та повернути.

Керуючись ст.ст. 185, 357 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 грудня 2017 року вважати неподаною та повернути її апелянту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному поряду до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя: А.П. Барильська