ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 682/2031/18
Провадження № 22-ц/4820/780/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах

Гринчука Р. С., Костенка А. М., Спірідонової Т.В.,

секретар - Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2019 року, суддя Шевчук В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Канзас Ріал Естейт», Славутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» про визнання необ`єктивно проведеною оцінку майна,

встановив:

В липні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та з урахуванням уточнень просив визнати необ`єктивною проведену оцінку майна - автобуса марки «MERSEDES 403 SHD», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В обґрунтування доводів позивач зазначив, що на примусовому виконанні Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області знаходиться виконавчий лист №14/5025/11 від 21 жовтня 2011 року, виданий Господарським судом Хмельницької області про стягнення з нього заборгованості на користь ПАТ «Брокбізнесбанк». При примусовому виконанні державним виконавцем було описано майно боржника, а саме - автобус марки «MERSEDES 403 SHD», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вартість даного транспортного засобу суб`єктом оціночної діяльності, ТОВ «Канзас Ріал Естейт» було оцінено в 1 563 600 грн. Вважає висновок оцінки протиправним та дії державного виконавця (в сукупності) такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» та постанові Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року №1440 «Про затвердження національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав». При цьому, зазначив, що дата проведення експертизи - 11 червня 2018 року, передувала даті укладення Договору про надання послуг, укладеного між Головним територіальним управлінням юстиції у Хмельницькій області та ТОВ «Канзас Ріал Естейт» 13 червня 2018 року, а тому сторони даного договору на момент проведення оцінки не мали необхідних процесуальних прав та обов`язків між собою, у зв`язку з чим оцінка майна є недійсною. Крім цього, суб`єктом оціночної діяльності не було вжито заходів для безпосереднього ознайомлення з об`єктом оцінки, у зв`язку з чим оцінена вартість автобуса значно занижена порівняно з ринковою вартістю аналогічних транспортних засобів. Крім того, в порушення п. 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 року №1440, не проводився огляд (обстеження) об`єкту оцінки, що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна.

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 серпня 2018 року застосовані заходи забезпечення позову шляхом зупинення реалізації автобуса марки «MERSEDES 403 SHD», 2002 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі NMB НОМЕР_2 , NMB НОМЕР_3 .

Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 грудня 2018 року залучено у справі в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності. Доказів недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна суду не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2019 року та позов задовольнити.

На обґрунтування скарги зазначив, що рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням обставин, що мають значення для справи. Апелянт вказує, що судом не взято до уваги п. 51 Національного стандарту №1, яким передбачено певну послідовність дій для проведення незалежної оцінки майна, зокрема, спочатку укладення договору на проведення оцінки майна, а потім складення звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Судом не враховано, що на момент проведення оцінки майна між сторонами Головним територіальним управлінням юстиції у Хмельницькій області та ТОВ «Канзас Ріал Естейт» були відсутні договірні відносини з приводу надання цих послуг. В порушення вимог ст. 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» суб`єкт оціночної діяльності не ознайомився з об`єктом оцінки з шляхом доступу до нього, що на думку апелянта, є обов`язковою умовою для проведення оцінки майна. Крім цього, судом першої інстанції було безпідставно відмовлено у задоволенні вимоги щодо призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Славутський міськрайонний відділ ДВС Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області подало до суду клопотання про розгляд справи без участі їх представника, вказавши, що повністю заперечують проти позовних вимог.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 21 жовтня 2011 року Господарським судом Хмельницької області видано наказ №14/5025/1525/11 про стягнення з фізичної особи-підприємця Корсуна С. ОСОБА_2 . на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» 37119 доларів США простроченої заборгованості по кредиту, 4717,50 доларів США прострочених процентів за користування кредитом, 25781 доларів США поточної заборгованості за кредитом, 1979,77 доларів США неустойки за несвоєчасну сплату кредиту, 293,01 доларів США неустойки за несвоєчасну сплату процентів, 698,91 доларів США державного мита, а також 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 23 березня 2017 року на підставі вищевказаного судового наказу відкрито виконавче провадження №53621100 про звернення стягнення на предмет застави, а саме автобус марки «MERSEDES 403 SHD», 2002 року випуску, білого кольору, об`ємом двигуна 11967 куб.см., дизель, шасі № NMB НОМЕР_2 , NMB НОМЕР_3 , д/н. НОМЕР_1 , в межах суми заборгованості фізичної особи-підприємця Корсуна С.Д. - 69890,28 доларів США (т.1, а.с. 167).

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Учасниками виконавчого провадження, зокрема, є виконавець, сторони, представники сторін, експерт, спеціаліст, суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання (згідно з ч. 1 ст. 14 Закону).

Згідно зі ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Як зазначено у п.8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/59, зареєстрованого в Міністерстві юстиції 02.04.2012 року №489/20802 в редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2832/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року № 1302/29432 для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Постановою державного виконавця Славутського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області Павлюка О .В. від 04 жовтня 2017 року призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Канзас Ріал Естейт», яке має сертифікат № 131/16 виданий 15 лютого 2016 року Фондом державного майна України на строк до 15 лютого 2019 року. Суб`єкту оціночної діяльності - суб`єкту господарювання ТОВ «Канзас Ріал Естейт» надано визначити ринкову вартість предмету застави, вищевказаного автобуса (т. 1, а.с. 169-170).

Згідно із звітом про оцінку автобуса «MERSEDES 403 SHD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , станом на дату оцінки, 11 червня 2018 року ринкова вартість об`єкта оцінки - автобуса «MERSEDES 403 SHD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер шасі: НОМЕР_4 НОМЕР_2 , NMB НОМЕР_3 , становить 1563600 (один мільйон п`ятсот шістдесят три тисячі шістсот) гривень (т. 1, а.с. 60-71).

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та п. 51 Національного Стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» визначено, що незалежна оцінка майна проводиться на підставі договору на проведення оцінки між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Суб`єктами оціночної діяльності є: суб`єкти господарювання - зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб`єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, які отримали повноваження на здійснення оціночної діяльності в процесі виконання функцій з управління та розпорядження державним майном та (або) майном, що є у комунальній власності, та у складі яких працюють оцінювачі (частина перша статті 5 Закону про оцінку майна).

Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця (частина третя статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності, зокрема, зобов`язані дотримуватися під час здійснення оціночної діяльності вимог Закону про оцінку майна та нормативно-правових актів з оцінки майна, забезпечувати об`єктивність оцінки майна, повідомляти замовника про неможливість проведення об`єктивної оцінки у зв`язку з виникненням обставин, які цьому перешкоджають (згідно із статтею 13 Закону про оцінку майна).

Національний стандарт №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою КМУ від 10 вересня 2003 №1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та умовами абзацу сьомого пункту 51 Національного стандарту №1 незалежна оцінка майна передбачає складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки. Пункти 56 та 57 Національного стандарту №1 передбачають, що висновок про вартість об`єкта є складовою частиною такого звіту.

Аналіз вищевказаних норм вказує на те, що висновок про вартість оцінки майна не може бути відокремленим від звіту про оцінку в цілому, оскільки висновок є невід`ємною його частиною.

Доводи ОСОБА_1 про те, що дата проведення оцінки майна передувала укладенню договору про надання послуг щодо проведення незалежної оцінки між оцінювачем та замовником оцінки, спростовуються наступним.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМУ від 10 вересня 2003 року №1440 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Пунктом 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» передбачено, що Звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити:опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства;мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки;перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки;висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об`єкта оцінки;виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна;письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз`яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Вищевказаним пунктом Національного стандарту №1 передбачено, що наступним етапом після складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки, йде доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Тобто, дата оцінки може передувати даті складання звіту про оцінку майна і в разі потреби, оцінка майна може бути проведена вже на нову дату.

Крім того, позивачем не надано доказів, на підтвердження того, що договір укладався після того, як було складено звіт про оцінку майна, в якому містився висновок про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки.

З приводу доводів апелянта про непроведення огляду (обстеження) об`єкту оцінки, що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна, колегія суддів виходить з наступного.

ТОВ «Канзас Ріал Естейт» в пункті 7 частини 1 (Вступ) Звіту про оцінку майна зазначив, що огляд автобуса проводився безпосередньо зберігачем, оскільки вільного доступу до об`єкта оцінки Оцінювачам не надавався.

Таким чином, ознайомлення з об`єктом оцінки і його ідентифікація у відповідності з п. п. 51, 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проводилась в документарній формі на підставі інформації, наданої Замовником оцінки.

Отже, оцінювачем при складанні звіту про оцінку майна були виконані всі вимоги, які ставляться до звіту з поясненнями та обґрунтуванням застережень і припущень щодо використання результатів оцінки.

Крім цього, колегія суддів апеляційного суду, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності. Доказів недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна суду не надано.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначено Законом України від 12 липня 2001 року № 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі - Закон України № 2658-III).

Згідно з частиною 4 статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Підставою проведення оцінки майна є, зокрема, договір між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки, який укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім (за змістом частини 1 статті 10 і частини 1 статті 11 Закону України № 2658-III).

Відповідно до статті 33 Закону України № 2658-III спори, пов`язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України № 2658-III передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, частиною 2 якої визначено, що оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання у разі неналежного виконання (зокрема, недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Із викладеного вбачається, що за змістом статей 12, 33 Закону України № 2658-III звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Відповідна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.03.2018 у справі №914/881/17 (провадження №12-18гс18) та Верховним Судом у постанові від 04.07.2018 у справі №711/650/13-ц (провадження №61-1186 св 17).

Посилання апелянта на те, що рішення суду є необґрунтованим, ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права та з неповним дослідженням обставин, що мають значення для справи, не знайшло свого підтвердження та спростовуються викладеними обставинами.

Доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, обґрунтувавши свої висновки на підставі досліджених доказів, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, тому з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України підстав для відшкодування судових витрат, понесених ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанцій за рахунок відповідачів, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 30.07.2019 року.

Судді