КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №379/111/19
Апеляційне провадження №22-ц/824/9336/2019
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2019 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П., розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського підприємства «Дубівське», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В :

28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просив стягнути з Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» 50 000 грн. завданої моральної шкоди, 10 000 грн. витрат на проведення психологічної експертизи та 6 000 грн. витрат з оплати послуг за надання професійної правничої допомоги.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 жовтня 2017 року, близько 11 години, на перехресті вулиць Шевченка та Перемоги в с. Мала Березянка Таращанського району Київської області, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «САЗ-3507», державний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності Сільськогосподарському підприємству «Дубівське», при виїзді на головну дорогу не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем марки «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби зазнали механічних пошкоджень, а позивач - отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до Таращанської центральної районної лікарні.

До лікувального закладу позивача було доставлено з діагнозом струс головного мозку, що підтверджується випискою із медичної картки стаціонарного хворого №621 від 24 січня 2018 року. На лікуванні в Таращанській центральній районній лікарні позивач перебував з 23 жовтня 2017 року по 01 листопада 2017 року.

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2018 року в справі №379/1528/17 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення психологічної експертизи №1-14/11 від 14 листопада 2018 року, ситуація дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 жовтня 2017 року та привела до заподіяння тілесних ушкоджень, постала для ОСОБА_1 як психотравмуюча, обумовила необхідність стаціонарного лікування з переживанням психофізичного дискомфорту та необхідністю адаптації до несприятливих обставин, тимчасово впливала на соціальне функціонування особистості, чим йому були завдані психологічні ( моральні ) страждання.

В результаті протиправних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка проявляється в тому, що він отримав травму голови та 10 днів перебував на лікуванні.

Після дорожньо-транспортної пригоди в нього часто болить голова, внаслідок чого він змушений приймати ліки для зняття головного болю, в нього погіршився сон, апетит, постійне хвилювання за стан свого здоров`я.

Позивач змушений прикладати зусилля, направлені на відновлення порушених прав, що призвело до необхідності отримання юридичних консультацій, до душевних страждань, позбавлення можливості користуватися своїм автомобілем, який щодня використовувався в цілях поїздки до роботи.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, 10 000 грн. витрат за проведення експертизи, 6 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» на користь держави судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд зазначив, що виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи тривалість лікування позивача, характер отриманих тілесних ушкоджень, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану позивача, вважає, що із відповідача підлягає стягненню 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я позивача.

Крім того, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача коштів за проведення психологічної експертизи в розмірі 10 000 грн. підлягають до задоволення.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Судові витрати на правничу допомогу це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Як вбачається з матеріалів справи ( квитанції до прибуткового касового ордеру, акту виконаних робіт та детального опису робіт від 25 січня 2018 року ) позивачем сплачені кошти за надання правничої допомоги адвокату Поліщуку Миколі Івановичу.

Відтак, суд приходить до висновку, про задоволення позову в частині стягнення 6 000 грн. витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу де, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2019 року змінити в частині зменшення розміру моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення , яким задовольнити позовні вимоги в повному розмірі.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 21 жовтня 2017 року, близько 11 години, на перехресті вулиць Шевченка та Перемоги в с. Мала Березянка Таращанського району Київської області, водій Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» - ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «САЗ-3507», державний номер НОМЕР_1 , при виїзді на головну дорогу не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та допустив зіткнення з автомобілем марки «OPEL ASTRA», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 ( а.с. 5, 6 ).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспорті засоби зазнали механічних пошкоджень, а позивач - отримав тілесні ушкодження ( там же ).

23 жовтня 2017 року ОСОБА_1 було направлено на стаціонарне лікування до Таращанської центральної районної лікарні, де він перебував на лікуванні з 23 жовтня 2017 року по 01 листопада 2017 року з діагнозом струс головного мозку ( а.с. 49-50 ).

Постановою Таращанського районного суду Київської області від 18 січня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП ( а.с. 5, 6 ).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина третьої особи ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та те, що він є працівником Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

З метою відшкодування моральної шкоди спричиненою працівником Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» даною дорожньо-транспортною пригодою 28 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом ( а.с. 1-4 ).

При цьому, як вбачається з матеріалів справи ( квитанції до прибуткового касового ордеру, акту виконаних робіт та детального опису робіт від 25 січня 2018 року ) позивачем сплачені кошти за надання правничої допомоги адвокату Поліщуку Миколі Івановичу в розмірі 6 000 грн. ( а.с. 16, 17, 18, 19, 20, 21 ).

На підтвердження розміру заявленої моральної шкоди ним надано, зокрема, висновок експерта за результатами проведення психологічної експертизи №1-14/11 від 14 листопада 2018 року ( а.с. 9-13 ).

Відповідно до вказаного висновку, ситуація дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21 жовтня 2017 року та привела до заподіяння тілесних ушкоджень, постала для ОСОБА_1 , як психотравмуюча, обумовила необхідність стаціонарного лікування з переживанням психофізичного дискомфорту та необхідністю адаптації до несприятливих обставин, тимчасово впливала на соціальне функціонування особистості, чим йому були завдані психологічні ( моральні ) страждання.

Орієнтовний еквівалент компенсації заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань внаслідок отримання шкоди здоров`ю становить 13,5 мінімальних заробітних плат ( там же ).

Вартість проведення даної експертизи становить 10 000 грн. ( а.с. 14, 15 ).

Окрім цього, в матеріалах справи наявна квитанція про переказ третьою особою позивачу грошових коштів в розмірі 265 грн. в якості відшкодування моральної шкоди ( а.с. 35-39, 40 ).

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково ( а.с. 94-97 ).

Стягнуто з Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» на користь ОСОБА_1 5 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я, 10 000 грн. витрати за проведення експертизи, 6 000 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з Сільськогосподарського підприємства «Дубівське» на користь держави судовий збір 768,40 грн. ( там же ).

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд вірно прийшов до переконання, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи тривалість лікування позивача, характер отриманих тілесних ушкоджень, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану позивача, про стягнення з відповідача 5 000 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я позивача.

Також, судом першої інстанції, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, правомірно стягнуто з відповідача грошові кошти за проведення психологічної експертизи в розмірі 10 000 грн. та витрати, пов`язані з оплатою правничої допомоги в розмірі 6 000 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, визначив відповідно до них правовідносини і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 23, 1167, 1168, 1172 ЦК України, ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 433 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.

А тому, доводи ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 23, 1167, 1168 ЦК України, з точки зору суду другої інстанції та в силу викладеного, не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді скарги.

Інші обставини, зазначені апелянтом, зокрема, про те, що визначений судом розмір моральної шкоди є значно занижений та таким, що не відповідає вимогам розумності і справедливості, з точки зору другої інстанції, спростовується викладеним та не є правовою підставою для задоволення апеляційних вимог.

Доводи апелянта щодо відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване не відповідають дійсності, оскільки сам висновок прийнятий судом та є належним, допустимим, достовірним та достатнім доказом у розумінні ст.ст. 77-80 ЦПК України спричинення моральної шкоди позивачу.

Проте, саме розмір моральної шкоди відповідно до положень п. 9 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31 березня 1995 рокувизначається вже судом залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психічних тощо ), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат ( їх тривалості, можливості відновлення тощо ) та з урахуванням інших обставин.

Зазначених вимог суд першої інстанції, на переконання апеляційної інстанції, повністю дотримався, а томупозовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу, виходячи із викладеного, характеру порушення його прав, глибини та обсягу душевних страждань, які він зазнав і викликаних необхідністю захисту свого немайнового інтересу в судовому порядку, що негативно впливає на його фізичний та психічний стан, інших негативних наслідків, які мають істотне значення, вимог розумності, виваженості і справедливості, положень п.п. 2, 3, 9, 10 постанови №4 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди» від 31 березня 1995 року, підлягають до задоволення у визначеному розмірі.

А тому, викладені у апеляції доводи суд другої інстанції відносить до числа формальних, відповідно, рішення, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, не може бути скасоване у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Таращанського районного суду Київської області від 18 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського підприємства «Дубівське», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, за виключенням випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: О.І. Сліпченко

Л.П. Сушко