Справа № 336/6895/15-ц
Провадження 2/336/3/2019
У Х В А Л А

про призначення судово-психіатричної

(посмертної) експертизи

05 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа П`ята Запорізька державна нотаріальна контора), про визнання правочину недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (треті особи ОСОБА_5 , Регіональне відділення Фонду державного майна України у Запорізькій області) про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

21.09.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування. В позові зазначав, що ОСОБА_6 належала квартира АДРЕСА_1 . Квартира була придбана за договором від 10.07.1992 року., посвідченим державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори. Рішенням ЗМР від 28.02.2011 року під №25 вулицю Омську було перейменовано на вулицю академіка ОСОБА_7 . Про це зазначено у листі ТОВ ЗМБТІ від 06.03.2015 року №1998.

Позивач просить визнати за ним право власності на 5/12 часток квартири АДРЕСА_1 ) в м АДРЕСА_2 Запоріжжі у порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 , який в свою чергу отримав їх у порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 .

Крім того, визнати за ним право власності на 7/36 часток квартири АДРЕСА_1 ) в м. Запоріжжі в порядку спадкування за законом після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9

10.04.2017 року ОСОБА_2 (відповідач за первісним позовом) звернувся до суду с зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним.

В позовній (зустрічній) заяві зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його матір ОСОБА_9 Задовго до смерті та на момент самої смерті, ОСОБА_9 постійно проживала у квартирі АДРЕСА_1 ) в м АДРЕСА_3 . Разом з нею постійно проживали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 Протягом всього літнього життя ОСОБА_9 , утриманням та постійною допомогою займалися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Після її смерті, організацією поховання та всіх витрат, пов`язаних з цим похованням, понесли ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У встановлений шестимісячний строк ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Однак, через деякий час після подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, позивачу стало відомо, що у цій же нотаріальній конторі 05.10.2011 року ОСОБА_9 нібито зробила заяву «Про відмову від спадщини, що залишилася після смерті сина ОСОБА_8 », з чого випливає, що ОСОБА_9 за життя фактично розпорядилася своїм майном на випадок смерті, що є підставою для фактичного усунення двох з трьох спадкоємців за законом від права на спадщину, яка практично у повному обсязі залишається не дітям, а онуку ОСОБА_1 , який мешкає за межами України, ніколи не цікавився своєю бабусею, та не допомагав взагалі.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що 05.10.2011 року у ОСОБА_9 не було жодних підстав, причин, мотивів чи внутрішніх переконань складати заяву «Про відмову від спадщини», так як за таких умов спадкодавець фактично повністю відмовлявся від права на квартиру, яка була її єдиним житлом.

ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_9 не усвідомлювали значення своїх дій та могла керувати ними.

Підтвердження перебування ОСОБА_9 у зазначеному стані наявність переліку хвороб, депресія після смерті сина, церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, дисциркулярна енцефалопатія, істотне погіршення зору, незнання української мови тощо.

При таких обставинах, позивач вважає, що під час вчинення та посвідчення правочину, не було дотримано таких вимог до правочину, як вільне волевиявлення його учасника, ОСОБА_9 , яке повинне відповідати його внутрішній волі.

Позивач ОСОБА_2 (за зустрічним позовом) просить визнати недійсним односторонній правочин заяву ОСОБА_9 «Про відмову від спадщини за законом, та від обов`язкової частки права на спадщину», що залишилися після смерті сина ОСОБА_8 від 05.10.2011 року, реєстраційний №4-1871.

23.04.2019 року ОСОБА_11 (відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом) звернулась до суду с зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ПАТ «Мотор Січ», треті особи ОСОБА_10 , Регіональне відділення Фонду державного майна України у Запорізькій області, про визнання правочину недійсним.

В позовній (зустрічній) заяві зазначила, що на підставі обмінного ордеру № 12533 від 25.07.1968 року та дозволу № 161 від 20.07.1968 року, виданого Бюро обміну жилої площі виконкому Запорізької міської ради депутатів трудящихся, - ОСОБА_6 у житлово-комунальному відділі Запорізького моторобудівного заводу 09.08.1968 року був наданий ордер № 155 на право зайняття перебуваючої на балансі відомчого Будинкоуправління № 2 трьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 .

Зазначена квартира була надана у постійне користування родині з п`яти чоловік: ОСОБА_6 (відповідальному квартиронаймачу) та членам його родини: ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12

Квартира АДРЕСА_1 на 10.07.1992 року відносилась до державного житлового фонду, перебувала на балансі ЖКО ЗПО «Мотор Січ», відносилась до категорії основних засобів виробництва невиробничого характеру, мала ознаки відомчого житла, яким на праві оперативного управління володів, користувався та розпоряджався відповідач - ПАТ «Мотор Січ» (правонаступник Запорізького підприємства «Мотор Січ» та Запорізького виробничого об`єднання «Моторобудівник».

З відповіді Запорізького обласного державного нотаріального архіву від 29.03.2017 року, №825/01-21, - вона дізналась, що згідно Акту приймання - передавання документів від 27.12.2013 року - П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою до нотаріального архіву на зберігання були прийняті документи з 1972 по 2000 роки, серед яких знаходиться лише нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .№ НОМЕР_1 , який був укладений 10.07.1992 року між Запорізьким підприємством «Мотор Січ», що раніше іменувалось «Запорізьке виробниче об`єднання» «Моторобудівник», - в особі начальника ЖКО ОСОБА_13 , діючого на підставі Наказу № 317 від 24.06.1992 року, «Продавцем» з однієї сторони - та ОСОБА_6 - «Покупцем».

З абз. 2 п. 1 Договору купівлі-продажу від 10.07.1992 року вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить Запорізькому [державному) підприємству «Мотор Січ» (правонаступнику - ЗПО «Моторостроитель») на підставі свідоцтва «Про право власності» від 16.01.1953 року, № 187.

З пункту 2 наказу № 317 від 24.06.1992 року по Запорізькому (державному) підприємству «Мотор Січ» вбачається, що зазначена квартира на час укладання спірного правочину перебувала на балансі ЖКО ЗП «Мотор Січ».

Тобто, Наказ № 317 по Запорізькому державному підприємству «Мотор Січ» від 24.06.1992 р. «Про дозвіл на продаж державної відомчої квартири у приватну особисту власність ОСОБА_6 », так і сам (майновий) договір купівлі-продажу відомчої (державної) квартири АДРЕСА_1 від 10.07.1992р., Р.№4-1571, - є взаємопов`язаними та у своїй сукупності потягли за собою незаконну зміну існуючої державної форми права власності на квартиру - на приватну форму власності, що є прямим порушенням згаданих вище норм матеріального права та тягне за собою недійсність укладеної угоди.

Так, відповідач ПАТ «Мотор Січ», юридична особа шляхом оформлення наказу № 317 від 24.06.1992 року (ДП «Мотор Січ») під час дії введеного з 29.11.1990 року мораторію на будь-які зміни форми власності та власника державного майна до введення у дію Закону УРСР «Про роздержавлення майна», - незаконно дозволив вчинення майнового договору купівлі-продажу (відчуження) від 10.07.1992 року державного майна (відомчої квартири), яке відносилось до основних необоротних засобів виробництва.

Участь посадової особи ДП «Мотор Січ» під час нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу спірної квартири від 10.07.1992 року, - відбулась без належно оформлених повноважень (ст. 63-67 ЦК УРСР), зі свідомим перевищенням повноважень, - що також свідчило про наявність істотних дефектів угоди купівлі-продажу квартири від 10.07.1992 року.

Такі дії відповідача ПАТ «Мотор Січ» (ДП «Мотор Січ») на 24.06.1992 року, на 10.07.1992 року прямо суперечили меті діяльності підприємства та підпадало під ознаки ст. 50 ЦК УРСР у її взаємопов`язанні зі ст. 48, 49 ЦК УРСР.

Крім цього, дії відповідального (на 24.06.-10.07.1992 року) квартиронаймача ОСОБА_6 («Покупця»), вчинялись останнім виключно з корисною метою, так як останній поза всяким сумнівом усвідомлював та був обізнаний про наявність речових прав на квартиру з боку інших осіб (членів сім`ї), - але навмисно прийняв участь у вчиненні незаконної угоди, за наслідками якої не тільки порушувалось законодавство України, пов`язано з мораторієм, але також порушувались права повнолітніх та неповнолітніх осіб - зареєстрованих мешканців квартири.

Позивач ОСОБА_11 просить визнати незаконним Наказ № 317 по Запорізькому державному підприємству «Мотор Січ» від 24.06.1992 року в частині надання «...дозволу на продаж державної відомчої квартири АДРЕСА_1 у приватну особисту власність ОСОБА_6 ». Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , АДРЕСА_5 .№4-1571, укладений 10.07.1992 року між Запорізьким підприємством «Мотор Січ» (правонаступник - Публічне акціонерне товариство «Мотор Січ»), - в особі начальника ЖКО Колесника Євгена ОСОБА_14 , діючого на підставі Наказу № 317 від 24.06.1992 року, «Продавцем» з однієї сторони - та ОСОБА_6 - «Покупцем», посвідчений державним нотаріусом П`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Нарохою Ольгою Василівною визнати недійсним, застосувавши до цього договору наслідки недійсності нікчемного правочину.

В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_11 заявив клопотання про призначення у справі посмертної судово-психіатричної експертизи відносно психолого-психіатричного стану здоров`я ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , проведення якої доручити експертам КУ Запорізька обласна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради.

Представники позивача за первісним позовом ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, посилаючись на порушення процесуальних строків для подання такого клопотання та на відсутність підстав для задоволення такого клопотання.

Представник відповідача за зустрічним позовом АТ «Мотор Січ» у судовому засіданні заперечував проти призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, посилаючись на порушення процесуальних строків для подання такого клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши доводи представника позивача ОСОБА_2 , з`ясувавши думку представників позивача ОСОБА_1 , представника відповідача АТ «Мотор Січ» та оглянувши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що клопотання про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.105 ЦПК України, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, то призначення експертизи є обов`язковим за клопотанням хоча б однієї із сторін.

Розглянувши заявлене клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд вважає, що для вирішення питання про психічний стан ОСОБА_9 на момент складання заяви «Про відмову ОСОБА_9 у прийнятті спадщини, що залишилася після смерті сина ОСОБА_8 » потрібні спеціальні знання в області медицини. Тому у справі необхідно призначити судово-психіатричну (посмертну) експертизу.

Зупинення провадження у справі у разі призначення експертизи, в розумінні ст. 252 ЦПК України, не є обов`язковим, а є правом суду.

Оскільки, для проведення судово-психіатричної (посмертної) експертизи ОСОБА_9 до експертної установи матеріали цивільної справи не направляються, а направляється лише медична документація підекспертної особи, то судом не встановлено підстав для зупинення провадження у справі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 103-104, 108, 109, 182, 197-198, 200, 252, 253, 258-261, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 (третя особа П`ята Запорізька державна нотаріальна контора) про визнання правочину недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , Публічного акціонерного товариства «Мотор Січ» (треті особи ОСОБА_5 , Регіональне відділення Фонду державного майна України у Запорізькій області) про визнання правочину недійсним, судово-психіатричну (посмертну) експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

1.Чи страждала станом на 05.10.2011 року ОСОБА_9 на тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння або психічне захворювання ?

2.Чи усвідомлювала ОСОБА_9 , за своїм психічним та загальним станом здоров`я, значення своїх дій та чи могла керувати ними під час складання заяви «Про відмову ОСОБА_9 у прийнятті спадщини, що залишилася після смерті сина ОСОБА_8 » від 05.10.2011 року, Р.№ 4-1871, посвідченої П`ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою.

Проведення експертизи доручити експертам Комунальної установи Запорізька обласна психіатрична лікарня Запорізької обласної ради, попередити експертів про кримінальну відповідальність за ст.384, 385 КК України.

Надати експертам: медичну документацію підекспертної особи ОСОБА_9 : медична карта амбулаторного хворого № 69367, медична карта № 4017/365 стаціонарного хворого, диспансерна карта ОСОБА_9 ..

У разі потреби експертам будуть надані матеріали цивільної справи № 336/6895/15-ц, пр. № 2/336/3/2019, за їх клопотанням.

Експертизу провести у строк до 05 лютого 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В.Дмитрюк