Справа № 369/400/19
Провадження № 2/369/1800/19
РІШЕННЯ

Іменем України

29.07.2019 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді - Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє особистих вимог: Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер батько позивача - ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири під АДРЕСА_1 .

Вказана квартира є однокімнатною, загальною площею 33,3 м та житловою площею 18,8 м2.

У зв`язку з цим, позивачем, була подана заява про прийняття спадщини до держаного нотаріуса Першої Київської обласної держаної нотаріальної контори Дудкіної Н.В. та була відкрита спадкова справа № 707 за 2006 рік.

18 вересня 2007 року, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого держаним нотаріусом Першої Київської обласної держаної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., згідно якого позивач, являється спадкоємицею вищевказаного майна ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, позивач оформила право власності на дане спадкове майно, про що Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16138784 від 02 жовтня 2007 року.

Однак, ОСОБА_5 , яка являлася дружиною померлого батька звернулася з позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області про скасування виданого позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

В даному позові ОСОБА_5 , посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17 травня 1989.

За життя чоловіка, ними спільно була придбана квартира АДРЕСА_1 , що підтверджувалося договором купівлі-продажу від 21 грудня 1994 року, посвідченому старшим державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-3632.

Таким чином, 1/2 частина квартири належала ОСОБА_5 , як дружині померлого чоловіка на праві приватної власності у відповідності до ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю, а інша - 1/2 частина являлася спадковим майном.

Так, ОСОБА_5 просила визнати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 вересня 2007 року, ОСОБА_1 на 1/2 частину квартири в будинку АДРЕСА_3 , яке було посвідчено Дудкіною Н.В. держаним нотаріусом Першої Київської обласної держаної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3133 та зареєстроване на ОСОБА_1 в КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради київської області, номер запису 5-160 - частково недійсним.

Також ОСОБА_5 просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

У грудні 2013 року Києво-Святошинським районним судом Київської області було винесено рішення по даній справі від 11 грудня 2013 року, яким позов було задоволено в повному обсязі.

Дане рішення станом на 22.12.2013 року набрало законної сили.

Після сплину кількох років, позивач вирішила оформити право власності на належну їй 1/4 частину вищенаведеної квартири.

14 серпня 2018 року, позивачем було подано заяву до державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для реєстрації права власності на 1/4 частину квартиру під АДРЕСА_1 .

Проте, позивачем було отримано рішення державного реєстратора від 16 серпня 2018 року за № 42563432 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з тим, що подані нею документи, а саме рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/10593/13-ц від 11 грудня 2013 року не містить інформації про розмір частки на вищевказане нерухоме майно, яке визнається за Позивачем.

Додатково Позивачу повідомили, що відповідно до проведених пошуків виявлено, що у реєстрі речових прав на нерухоме майно вже зареєстровано 6/8 частки на дану квартиру.

У жовні 2018 року було сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 141035504 від 11.10.2018.

Відповідно до відомостей, які наявні в даній довідці, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 3/8 частини квартири, яка знаходиться за адресою:

АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-1712, виданий 15.12.2016 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області.

Також, згідно відомостей даної довідки, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/8 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-1712, виданий 15.12.2016 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються власниками по 3/8 частки кожна вищенаведеної квартири, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Однак, позивач не може зареєструвати своє право власності на 1/ 4 частину квартири в силу невизначеності його в рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11 грудня 2013 року.

В зв`язку з чим позивач просила суд, визнати за нею, ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилась, згідно заяви просила слухати спарву у свою відсутність. Позов підтримала в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, згідно заяв позов визнали в повному обсязі та не заперечували проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог.

Третя особа Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила.

Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.6 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер батько позивача - ОСОБА_4 , про що було видано свідоцтво про смерть від 19 лютого 2007 року серії НОМЕР_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири під АДРЕСА_1 .

Дана квартира належала йому на підставі дублікату договору купівлі-продажу, виданого державним нотаріусом Київського обласного державного нотаріального архіву Нельзіним М.С. 04 квітня 2007 року за реєстровим номером 143, зареєстрованого в Києво- Святошинському бюро технічної інвентаризації 26 липня 2007 року, в реєстровій книзі № 1, номер запису 5/160.

Вказана квартира є однокімнатною, загальною площею 33,3 м та житловою площею 18,8 м2, що підтверджується відповідним технічним паспортом.

У зв`язку з цим, ОСОБА_1 , була подана заява про прийняття спадщини до держаного нотаріуса Першої Київської обласної держаної нотаріальної контори Дудкіної Н.В. та була відкрита спадкова справа № 707 за 2006 рік.

18 вересня 2007 року, позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом посвідченого держаним нотаріусом Першої Київської обласної держаної нотаріальної контори Дудкіною Н.В., згідно якого позивач, являється спадкоємицею вищевказаного майна ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, позивач оформила право власності на дане спадкове майно, про що Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» було видано витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16138784 від 02 жовтня 2007 року.

Проте, ОСОБА_5 , яка являлася дружиною померлого батька, звернулася з позовом до Києво-Святошинського районного суду Київської області про скасування виданого позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.12.2013 по справі №369/10593/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа Головне управління юстиції у Київській області про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування, позов задоволено. Визнано свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 вересня 2007 року ОСОБА_1 на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , яке було посвідчене ОСОБА_6 ., державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори, зареєстроване в реєстрі за №1-3133, та зареєстроване на ОСОБА_1 в КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області, номер запису 5-160 - частково недійсним. Визнано за ОСОБА_5 право власності на ј частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 .

Рішення суду станом на 22.12.2013 року набрало законної сили.

14 серпня 2018 року, позивачем було подано заяву до державного реєстратора прав на нерухоме майно Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, для реєстрації права власності на 1/4 частину квартиру під АДРЕСА_1 .

Проте, рішенням державного реєстратора від 16 серпня 2018 року за № 42563432 позивачу відмовлено у державній реєстрації прав та їх обтяжень, у зв`язку з тим, що подані нею документи, а саме рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 369/10593/13-ц від 11 грудня 2013 року не містить інформації про розмір частки на вищевказане нерухоме майно, яке визнається за позивачем.

Додатково позивачу повідомили, що відповідно до проведених пошуків виявлено, що у реєстрі речових прав на нерухоме майно вже зареєстровано 6/8 частки на дану квартиру.

У жовні 2018 року було сформовано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 141035504 від 11.10.2018.

Відповідно до відомостей, які наявні в даній довідці, за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 3/8 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-1712, виданий 15.12.2016 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області.

Також, згідно відомостей даної довідки, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 3/8 частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер: 2-1712, виданий 15.12.2016 державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються власниками по 3/8 частки кожна вищенаведеної квартири, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийнятті спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідне із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за. свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).»

Відповідно до ч.І ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам.

Відповідно до п.5 ч.І ст.19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі наведених вище положень законодавства ОСОБА_1 може реалізувати своє право власності на спадкове майно зареєструвавши право власності на нього в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексуУкраїни передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України, передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

У випадках, встановленими актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду (частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 5 Цивільно-процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 16, ч.1 ст.328, ст.ст.1216, 1218, ч.1 ст.1261, ст.ст.1268, 1296 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 19, 42, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя: Дубас Т.В.