У Х В А Л А

"07" листопада 2019 р. Справа153/1577/19

Провадження2-і/153/1/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Гуцол Т. Ю.

цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про зняття арешту з майна боржника,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Ямпільського районного суду Вінницької області із заявою про зняття арешту з майна боржника, в якій просила зняти арешт з майна, накладеного на її ім`я згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.04.2015 номер постанови ВП №47/05/09, винесеної відділом ДВС Макарівського районного управління юстиції у Київській області. Свої вимоги мотивувала тим, що 06 квітня 2015 року відділом ДВС Макарівського районного управління юстиції у Киїівській області на підставі виконавчого листа №755/16243/14 було винесено постанову відносно неї про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 31.10.2016 ДВС Ямпільського РУЮ Вінницької області на підставу закриття боргу з її сторони, винесла постанову про фактичне повне виконання рішення, тобто, на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» було закінчено і закрито виконавчі дії. Вказала, що з того часу пройшло три роки і вона в 2018, 2019 роках не знаючи, і не володіючи ситуацією придбала нерухомість і нещодавно в жовтні 2019 року при зверненні до нотаріальної контори встановила, що її майно на підставі постанови від 06.04.2015, яке вона придбала в 2018, 2019 роках арештоване із забороною відчуження. Макарівське районне управління юстиції справу відносно неї у 2015 році передало до ДВС Ямпільського РУЮ Вінницької області за місцем її проживання, вона і звернулася за належністю з метою встановити причину і чому вона не має можливості розпоряджатися належним їй майном. Посадові особи Ямпільського РВ ДВС пояснили їй, що вони мовляв свою роботу зробили вірно, провадження по справі закрили, саму справу здали в архів, а до постанови Макарівського ДВС вони нічого не можуть вдіяти і зняти її з реєстру не можуть. З документів, які вона надала вбачається відсутність заборгованості за нею на день звернення. Тому вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву вхід.№8024 від 07.11.2019, в якій просила справу розглянути у її відсутність, Заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Ямпільського районного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Мушик Т.В., яка діє на підставі Доручення від 07.11.2019, у судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву вхід.№8029 від 07.11.2019, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Щодо вирішення питання по даній справі покладається на розгляд суду.

Відповідно до ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав:

Із досліджених судом письмових доказів, що є у справі копії паспорта громадянина України та довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.3-4) судом встановлено, що заявниця народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Клембівка Ямпільського району Вінницької області, там і зареєстрована.

Із копії довідки №11234/15.23-24 від 22.10.2019 виданої начальником Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області (а.с.6) судом встановлено, що згідно даних АСВП станом на 22.10.2019 виконавчі документи про стягнення боргу з ОСОБА_1 , жительки села Клембівка Ямпільського району Вінницької області, на виконанні у відділі ДВС не перебувають.

Із копії постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серії ВП №47105109 від 06.04.2015 виданої заступником начальника відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області (а.с.7) судом встановлено, що на все майно боржника ОСОБА_1 накладено арешт із забороною здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику, на підставі виконавчого листа №755/16243/14 виданого 09.07.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фідобанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 39789,88 грн. та про стягнення третейського збору в сумі 797,90 грн.

Із копії ВП-спецпідрозділ від 22.10.2019 (а.с.8) судом встановлено, що виконавче провадження №51058357 за виконанням виконавчого листа від 09.07.2014, справа №755/16243/14, виданого Дніпровським районним судом м.Києва - завершено на підставі п.8 ч.1 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження» (фактичне повне виконання рішення), заборгованість сплачена повністю.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У відповідності до ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною четвертою та п`ятою ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Судом встановлено, що на все майно боржника ОСОБА_1 накладено арешт із забороною здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Однак докази того, що існує рішення для забезпечення виконання якого і було накладено арешт на майно боржника, відсутні і це підтверджується письмовим доказом, а саме довідкою Ямпільського РВ ДВС ГТУЮ у Вінницькій області вих.№11234/15.23-24 від 22.10.2019.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, оскільки існування арешту та заборони на відчуження майна порушує конституційні права позивача, як власника майна, і має підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.447 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 321, 391 ЦК України, і на підставі ст.41 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту з майна боржника задовольнити.

Зняти арешт з майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , накладений постановою серії ВП №47105109 від 06 квітня 2015 року винесеною заступником начальника відділу державної виконавчої служби Макарівського районного управління юстиції у Київській області Булашенко В.О.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк