ПОСТАНОВА

Іменем України

13 листопада 2019 року м. Кропивницький

справа № 405/679/19

провадження № 22-ц/4809/1469/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Буряк Володимир Васильович,

відповідач - Головне управління Національної поліції України в Кіровоградській області,

представник відповідача за довіреністю - Гайдашук Віта Володимирівна,

відповідач - Прокуратура Кіровоградської області,

представник відповідача за довіреністю - Володіна Анна Григорівна ,

відповідач - Державна казначейська служба України,

представник відповідача за довіреністю - Прохоренко Тетяна Валеріївна,

третя особа - слідчий СВ Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області - Лук`янчіков Ярослав Ігорович,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року у складі судді Шевченко І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України, третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури,

В С Т А Н О В И В :

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, Прокуратури Кіровоградської області, Державної казначейської служби України, третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури.

В обґрунтування позову зазначав про бездіяльність слідчих Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області при здійсннені досудового розслідування у кримінальному провадженні за №00021116, в якому він є потерпілим та яке для нього є вирішальним, оскільки на його думку, від нього залежать результати досудового розслідування кримінального провадження за № 0001202 , в якому щодо нього складено обвинувальний акт за п.4 ч.2 ст.115 КК України, йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Посилається на те, що слідчими та прокуратурою не виконуються необхідні процесуальні дії, не розглядаються його клопотання та клопотання його представника у строки, передбачені КПК України, досудове розслідування тривалий час не здійснюється, не вживаються дії щодо скерування обвинувального акту у кримінальному провадженні за №00021116 до суду. За наслідками скарг на бездіяльність слідчих, судом скарги задоволено, проте орган досудового слідства та прокуратура вказівки суду по усуненню порушень, не виконують.

Бездіяльністю вказаних органів йому заподіюється моральна шкода, оскільки він з 02 травня 2017 року перебуває під вартою через невірну кваліфікацію подій. На досудовому слідстві не вирішено питання про кваліфікацію дій ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №00021116 щодо посягання на його життя та здоров?я. Вважає, що внаслідок такої бездіяльності йому задано моральну шкоду, яка полягає у дущевних стражданнях, переживаннях у зв`язку із затягуванням досудового розслідування за його заявами.

Просив суд визнати бездіяльність Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області та Прокуратури Кіровоградської області незаконними та стягнути на відшкодування моральної шкоди зі спеціального рахунку Державної казначейської служби України на його користь 500 000 грн..

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 рокупозов задоволено частково. Стягнуто на користь ОСОБА_1 із Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Суд дійшов висновку, що враховуючи тривалість вимушених змін у житті позивача, глибину душевних страждань, яких зазнав ОСОБА_1 внаслідок неналежного досудового розслідування і бездіяльності слідчих при розгляді заяв та клопотань у кримінальному провадженні, та з урахуванням доведеності позивачем факту спричинення йому моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності і справедливості, на відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 5 000 грн.. ( а.с. 173-179).

В апеляційній скарзі ГУНП України в Кіровоградській області просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що позивач не надав суду доказів причинного зв`язку між невнесенням відомостей про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР, несвоєчасним врученням пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, несвоєчасним наданням відповіді на клопотання адвоката та тим що він зазнав моральних страждань. Оскарження рішень, дій та бездіяльність слідчого в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача (а.с. 205-207).

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Буряк В.В., який діє в інтересах позивача, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що судові рішення та рішення органів слідства і прокуратури, на які посилається позивач встановлюють факт бездіяльності органів досудового слідства та безвідповідальне ставлення до процесуального керівництва з боку органів прокуратури при розслідуванні кримінального провадження від 07 березня 2018 року. Бездіяльність носить систематичний та триваючий характер (а.с. 227-228).

Інші учасники справи відзив на апеляційну скаргу не подали.

Апеляційне провадження відкрито у справі 16 вересня 2019 року, ухвалою суду від 27 вересня 2019 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи на 13 листопада 2019 року (а.с.211, 222 ).

В судовому засіданні апеляційного суду представник Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області підтримала доводи апеляційної скарги, а представник позивача заперечив проти них і просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник прокуратури Кіровоградської області, представник Державної казначейської служби України та третя особа, які належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що Кропивницьким ВП ГУНП в Кіровоградській області за заявою ОСОБА_1 щодо нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , 07 березня 2018 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002116 за ч.1 ст.125 КК України. Проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні спочатку було доручено СВ Кропивницького ВП ГУНП в області, а процесуальне керівництво прокурорам Кіровоградської місцевої прокуратури. В подальшому, 06 липня 2018 року територіальну підслідність кримінального провадження № 0002116 змінено та доручено проведення досудового розслідування Олександрійському ВП ГУНП в Кіровоградській області, а процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурорам Олександрійської місцевої прокуратури.

Відповідно до звернення та пояснення ОСОБА_1 , які послугували підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002116, ОСОБА_5 , який проживав поруч, 01 травня 2017 року близько 15 години переліз через паркан до двору ОСОБА_1 , де між ними виникла сварка, в результаті якої ОСОБА_5 напав з ножем на ОСОБА_1 та наніс декілька тілесних ушкоджень, які відповідно до висновку експерта № 183 від 03 травня 2017 року є легкими тілесними ушкодженнями. Відбиваючись, ОСОБА_1 відбив ніж, який тримав ОСОБА_5 та потрапив останньому в сонну артерію. Від значної крововтрати ОСОБА_5 помер. З урахуванням тяжкості спричинених ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, органом досудового розслідування кримінальне провадження № 0002116 було кваліфіковане за ч.1 ст.125 КК

України.

Проте, позивач вважає, що органами досудового розслідування не вирішується питання про кваліфікацію дій ОСОБА_5 щодо здійснення нападу на нього, вчинення замаху на його життя та здоров?я, що впливає і на кваліфікацію кримінального правопорушення стосовно нього за п.4 ч.2 ст.115 КК України .

В період досудового розслідування кримінального провадження № 0002116 слідчими Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області та Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області, представником потерпілого - адвокатом Буряком В.В. неодноразово подавались скарги до слідчого судді щодо визнання протиправною бездіяльності слідчих.

Так, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 липня 2018 року визнано протиправною бездіяльність слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області, яка полягає у несвоєчасному врученні ОСОБА_1 пам?ятки потерпілого про його права та обов`язки та несвоєчасному залученні до справи представника потерпілого. Зобов?язано слідчого у триденний строк розглянути подане 20 березня 2018 року клопотання ОСОБА_1 про вручення пам?ятки потерпілого з процесуальними правами та обов?язками, а також вирішити клопотання про допуск представника потерпілого ( а.с.15).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 27 липня 2018 року визнано незаконною бездіяльність слідчого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області щодо не розгляду та не надання відповіді, повідомлення або копії постанов на клопотання від 16 липня 2018 року представника потерпілого про проведення слідчого експерименту. Зобов?язано слідчого у триденний строк розглянути клопотання адвоката, прийняти по ньому процесуальне рішення на направити на адресу заявника повідомлення про прийняте рішення (а.с.16).

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суу м. Кіровограда від 27 липня 2018 року визнано незаконною бездіяльність слічого Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області щодо не розгляду та не надання відповіді, повідомлення або копії постанови на клопотання від 16 липня 2018 року, поданого адвокатом, який діє в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , про призначення ситуаційної судово-медичної експертизи. Зобов? язано слідчого у триденний строк з дня отримання ухвали слідчого судді розглянути вказане клопотання, прийняти по ньому процесуальне рішення та направити на адресу заявника повідомлення про прийняте рішення (а.с.17-18).

Ухвалою слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2018 року зобов?язано уповноважених осіб Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області внести відомості за заявою Панделіді від 05 вересня 2018 року про вчинення кримінального правопорушення щодо нього (а.с.20).

Ухвалою Олександрійського міськрайого суду Кіровоградської області від 07 грудня 2018 року зобов?язано слідчого Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області у кримінальному провадженні №00021116 від 07 березня 2018 року повідомити потерпілому ОСОБА_1 про його права і обов?язки, допустити до участі у кримінальному провадженні представника потерпілого (а.с.21).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач пов?язує завдання йому моральних страждань бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури у кримінальному провадженні №№00021116, в якому він є потерпілим, непроведення у передбачені КПК України строки слідчих дій, що призводить до затягування досудового розслідування, з невиконанням ухвал слідчих суддів, якими зобов`язано вчинити відповідні процесуальні дії.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема й органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких передбачений частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами підлягають застосуванню правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені статтею 1167 ЦК України, за змістом якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині другій статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

За приписами частини першої 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (частина друга статті 1176 ЦК України)

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Враховуючи те, що у цій справі відсутні підстави для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини шостої статті 1176 ЦК України.

За приписами частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи згаданих органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як зазначені органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

При цьому з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання зазначених рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач надав суду докази оскарження бездіяльності органів досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом, та про те, що така бездіяльність визнана судом незаконною.

Саму по собі реалізацію позивачем права на оскарження бездіяльності слідчих під час досудового розслідування кримінального провадження за № 0002116 у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом не можна вважати достатньою справедливою сатисфакцією з відшкодування шкоди, оскільки процесуальні дії в ході досудового розслідування здійснюються і після оскарження бездіяльності слідчого не в повній мірі, досудове розслідування у справі, яку позивач для себе вважає вирішальною, протягом тривалого часу не завершується, що не сприяє в повній мірі реалізації його прав як потерпілого в кримінальному провадженні.

Позивачем доведено суду наявність завданої йому моральної шкоди, протиправності діяння її заподіювача (визнання незаконною бездіяльності), наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача, тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для часткового задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Суд вважає, що заявник зазнавав у певній мірі моральної шкоди,

яка не може бути виправлена шляхом лише констатації факту

порушення .

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, є безпідставними та спростовуються встановленими судом обставинами справи.

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду без змін.

еруючись ст.268, ст. ст.375, 381-383,384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції України в Кіровоградській області залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 листопада 2019 року

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко