Дата документу 08.05.2019 Справа № 320/3809/17
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 320/3809/17Головуючий у 1-й інстанції Горбачова Ю.В.
Пр. № 22-ц/807/1689/19Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Маловічко С.В.,

за участі секретаря Кулабухової І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюк Олени Володимирівни, заінтересована особа - ОСОБА_2 про визнання неправомірним рішення державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеною заявою (а.с.1-4), в якій просив визнати неправомірним рішення державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюк О.В. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні № 54863971, оформлене постановою від 27.11.2018 року.

Скарга обґрунтовується тим, що рішенням державного виконавця Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюк О.В. про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, оформленим постановою серії ВП № 54863971 від 27.11.2018 року при примусовому виконанні виконавчого документу виконавчого листа № 320/3809/17 виданого 02.10.2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2017 року і до 07.07.2017 року, а з 08.07.2017 року і до досягнення дітьми повноліття по 50% прожиткового мінімуму було встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі виданого згідно виконавчого листа № 320/3809/17 виданого 02.10.2017 року. Державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа № 320/3809/17 виданого 02.10.2017 року було встановлено, що після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у нього утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 27.11.2018 року за період з 02.06.2017 року по 27.11.2018 року в сумі 10 682,12 грн, що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців. Зазначений державним виконавцем розмір його заборгованості зі сплати аліментів не відповідає розміру фактичної заборгованості. Так, у Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області він отримав розрахунок заборгованості по аліментам станом на 08.11.2018 року, яка становила 7210,43 грн., а ніяк не 10682,12 грн. Більш того, і з заборгованістю у розмірі 7210,43 грн. він також не згодний та оскаржує її в суді. Крім того, оскаржувана ним постанова від 27.11.2018 року була направлена йому на адресу з порушенням вимог ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження». Також, державним виконавцем не було з`ясовано його місце роботи і було прийнято рішення, яке фактично порушує його конституційне право на працю. Він працює водієм в Економ-таксі по договору № 62 від 17.10.2017 року, а тому рішення державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами є протиправним, оскільки позбавляє його основного законного джерела засобів для існування. У випадку обмеження його у праві керування транспортними засобами, він не тільки буде позбавлений можливості працювати, а і, відповідно сплачувати аліменти на утримання сина, що потягне за собою збільшення заборгованості по аліментам. Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами, державний виконавець не звернув уваги на вказані обставини, порушивши положення п.1 ч.10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим вважав, що таке рішення державного виконавця є неправомірним та підлягає скасуванню.

Ухвалою суду першої інстанції (а.с.18) провадження у цій справі відкрито.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року (а.с. 36-38) у задоволенні скарги ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, боржник ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 40-45) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення вищезазначеної скарги.

Указом Президента України «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах» від 29.12.2017 року №452/2017 ліквідовано зокрема: Апеляційний суд Запорізької області та утворено Запорізький апеляційний суд в апеляційному окрузі, що включає Запорізьку область з місцезнаходженням у місті Запоріжжі.

Указом Президента України № 297/2018 від 28.09.2018 «Про переведення суддів» судді Апеляційного суду Запорізької області переведені до Запорізького апеляційного суду, який почав роботу з 05 жовтня 2018 року.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Маловічко С.В. (а.с. 50).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (а.с.57), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 58).

Державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюк О.В. подала апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу боржника (а.с. 82-95).

Інші учасники цієї справи своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі станом на час розгляду цієї справи апеляційним судом не скористалась.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 24 квітня 2019 року, не відбувся та був відкладений через відсутність в апеляційного суду відомостей про вручення судової повістки на дане судове засідання боржникові ОСОБА_1 , як особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвалою (а.с. 72) апеляційний суд роз`яснив у цій справі боржникові ОСОБА_1 його право заявити перед апеляційним судом клопотання про долучення до матеріалів цієї справи докази сплати ним податків, як фізичною особою - приватним підприємцем (діяльність таксі) за період, починаючи з 20.10.2017 року і по теперішній час, у тому числі станом на 27.11.2018 року (дату винесення державним виконавцем оскаржуємої постанови у цій справі), а також наслідки незаявлення такого клопотання: а саме: що апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів.

Апеляційний суд з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги боржника також витребував у Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області для огляду у судовому засіданні 08 травня 2019 року о 16 годині 30 хвилині виконавчого провадження ВП № 54863971 по примусовому виконанню виконавчого листа № 320/3809/17 від 02.10.2017 року, виданого Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області; для долучення до матеріалів цієї справи факсом, електронною поштою тощо інформацію про те: чи надавалась боржником державному виконавцю інформація на час винесення оскаржуємої постанови 27 листопада 2018 року про те, що він працює водієм таксі, чи були наявні у матеріалах виконавчого провадження належні докази на підтвердження того, що станом на 27 листопада 2018 року боржник працює водієм таксі; якщо так, які саме (зазначити назву, додати копію останніх).

У судове засідання 08 травня 2019 року повідомлені апеляційним судом з дотриманням вимог ЦПК України про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 78, 81-82) всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення апеляційному суду не подавали.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили.

Державний виконавець Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюк О.В. подала апеляційному суду заяву (а.с. 96-98), в якій просила розглядати дану справу апеляційним судом за її відсутністю.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на …ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута апеляційним судом протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження (ст. 371 ч. 1 ЦПК України).

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив заяву державного виконавця задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні його вищезазначеної скарги у цій справі, керувався ст. ст. 10 - 11, 60, 212, 214, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» та виходив із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 02 жовтня 2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчий документ № 320/3809/17 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.06.2017 року і до 07.07.2017 року включно, а з 08.07.2017 року і до досягнення дітьми повноліття в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Постановою державного виконавця від 11.10.2017 року ВП № 54863971 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 320/3809/17 виданого 02.10.2017 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області.

Під час виконання вищевказаного судового рішення у ОСОБА_1 утворилася заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку державного виконавця від 27.11.2018 року за період з 02.06.2017 року по 27.11.2018 року склав 10682,12 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Відповідно до ч. 9 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі .

Державним виконавцем Мелітопольського міськрайонного відділу державної О.В. 27.11.2018 року було винесено постанову ВП № 54863971 про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами, згідно якої встановлено тимчасове обмеження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі виданого згідно виконавчого листа № 320/3809/17 виданого 02.10.2017 року.

Відповідно до ч. 10 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом.

Боржником до скарги додана довідка, видана в грудні 2018 року ПП ОСОБА_5 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , працює водієм в Економ-таксі за договором № 62 від 17.10.2017 року.

Однак, сам договір, про який йде мова у довідці, або його копію, завірену належним чином, боржник суду не представив, що дає підстави для сумніву у достовірності представленої довідки.

Крім того, боржник не надав суду доказів, що на час винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про обмеження його прав, він повідомив його належним чином про підстави, які перешкоджають застосовувати до нього такий вид обмеження, як тимчасове обмеження у праві керувати транспортними засобами.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність доводів боржника, приведених у скарзі про визнання неправомірним рішення державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюк Олени Володимирівни про встановлення тимчасового обмеження боржника ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами у виконавчому провадженні № 54863971, оформлене постановою від 27 листопада 2018 року, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Проте з такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

В силу вимог ст. 71 ч. 9 п. 2 (порядок сплати аліментів) ЗУ «Пров виконавче провадження», з урахуванням змін в редакції закону № 2475-УІІІ від 03.07.2018 року, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про тимчасове обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Так, суд першої інстанції не витребував взагалі у державного виконавця Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Капасюк О.В. оригіналів матеріалів виконавчого провадження № 54863971 для огляду у судовому засіданні та їх копій для долучення до матеріалів цієї справи і, відповідно, не досліджував останніх.

На виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України апеляційний суд сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги боржника, витребував у державного виконавця оригінали матеріалів виконавчого провадження № 54863971 для огляду у судовому засіданні та їх копії для долучення до матеріалів цієї справи (а.с. 77).

Державний виконавець не надав апеляційному суду оригіналів матеріалів виконавчого провадження № 54863971 для огляду у судовому засіданні, додав до свого відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу боржника у цій справі на свій розсуд лише деякі копії останніх (копія довідки Держпраці Головного управління держпраці у Запорізькій області тощо а.с.87-95) та повідомив апеляційному суду інформацію про те, що станом на час постановлення оскаржуємої постанови державним виконавцем 27.11.2018 року боржником ОСОБА_1 у матеріали цієї справи не було надано інформації про те, що він працює водієм таксі та що керування транспортним засобом є основним законним джерелом засобів для існування останнього (відзив а.с. 83-84).

Однак, за відсутності всіх матеріалів виконавчого провадження, які безпідставно не були надані державним виконавцем апеляційному суду на його вимогу у цій справі, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити ці обставини безпосередньо, особисто.

Крім того, суд першої інстанції, критично оцінивши в цілому довідку, додану боржником до його скарги (а.с.16), не звернув належної уваги на те, що боржник ОСОБА_1 за змістом цієї довідки не є найманим працівником (водієм) у ФОП ОСОБА_5 «ЕКОНОМ ТАКСІ», а працює водієм в «ЕКОНОМ ТАКСІ» за договором № 62 від 17.10.2017 року (копія договору а.с. 46 - додана боржником до його апеляційної скарги, яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України як доказ, передбачений ст. 367 ч.ч. 2,3 ЦПК України).

Хоча, із цих документів боржника ОСОБА_1 вбачається, що останній працює водієм за цивільно-правовою угодою, а тому він особисто ( ОСОБА_1 ), а не за нього ФОП ОСОБА_5 «ЕКОНОМ ТАКСІ» повинен сплачувати обов`язкові податки та збори та цим підтверджувати, що він ( ОСОБА_1 ) дійсно працював станом на час винесення державним виконавцем оскаржуємої постанови 27.11.2018 року водієм таксі та що керування транспортним засобом є основним законним джерелом засобів для його існування.

Тому, довідкою Держпраці Головного управління держпраці у Запорізькій області відносно ФОП ОСОБА_5 (а.с. 94-95, яка була додана державним виконавцем до його відзиву у цій справі, та яка може бути прийнята апеляційним судом до уваги на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України як доказ, передбачений ст. 367 ч.ч. 2,3 ЦПК України) не спростовується той факт, що боржник ОСОБА_1 працював (не працював) станом на час винесення державним виконавцем оскаржуємої постанови 27.11.2018 року водієм таксі, як самозайнята особа, та що керування транспортним засобом є основним законним джерелом засобів для його існування.

Крім того, в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань знаходиться інформація (а.с. 65-70) про те, що боржник ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець 26.03.2007 року з видом діяльності «діяльність таксі (основний)», взятий на облік платника податків у Мелітопольскій ДПІ Запорізької області з 28.03.2007 року, інформація про реєстрацію припинення діяльності у реєстрі відсутня.

Тому, ухвалою (а.с. 72) апеляційний суд роз`яснив у цій справі боржникові ОСОБА_1 його право заявити перед апеляційним судом клопотання про долучення до матеріалів цієї справи докази сплати ним податків, як фізичною особою - приватним підприємцем (діяльність таксі) за період, починаючи з 20.10.2017 року і по теперішній час, у тому числі станом на 27.11.2018 року (дату винесення державним виконавцем оскаржуємої постанови у цій справі), а також наслідки незаявлення такого клопотання: а саме: що апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у цій справі за апеляційною скаргою боржника ОСОБА_1 в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів;

Проте, боржником ОСОБА_1 зазначене клопотання не заявлено, докази сплати ним податків (діяльність таксі) за вказаний період та зокрема станом на 27.11.2018 року (дату винесення державним виконавцем оскаржуємої постанови у цій справі) не надані.

Апеляційний суд міг витребувати далі вказану інформацію у фіскальній службі в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України.

Проте, апеляційний суд має переглядати дану справу, а не розглядати дану справу замість суду першої інстанції, і не збирати докази у цій справі замість державного виконавця, сторін у цій справі тощо.

Дійсно, в силу вимог ст. 71 ч. 10 п.1 ЦПК України «Про виконавче провадження» тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

Саме державний виконавець в силу вимог ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» з метою примусового виконання рішення суду у даному виконавчому провадженні зобов`язаний постійно запитувати та одержувати від установ, зокрема: державного реєстратора та податкової (фіскальної) служб інформацію, необхідну для примусового виконання рішення у даному виконавчому провадженні, зокрема: чи зареєстрований боржник ОСОБА_1 як фізична особа - підприємець з видом діяльності (водій таксі), чи платить останній обов`язкові податки та збори з доходу, отриманого від цієї діяльності, та відповідно, працює він водієм таксі фактично чи ні тощо.

Саме суд першої інстанції мав перевіряти у цій справі, чи всі необхідні запити відносно боржника (виду його діяльності) зробив та чи всі необхідні відповіді відносно боржника з цього приводу отримав державний виконавець для того, щоб 27.11.2018 року винести постанову, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі, враховуючи, що державний виконавець у цій справі наполягав на тому, що самостійно боржник йому такої інформації не надавав (докази запиту державним виконавцем цієї інформації у будь-яких установ, боржника, відмова останнього в цьому тощо у матеріалах цієї справи відсутні); а також досліджувати докази, які наявні у матеріалах виконавчого провадження на підтвердження (спростування) останнього.

При вищевикладених фактичних обставинах цієї справи має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково вважав встановленими; порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення передчасної ухвали про відмову у задоволенні скарги боржника у цій справі.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги боржника ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі був сплачений судовий збір у розмірі 390,20 грн. (а.с.54).

Однак, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного із розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції у подальшому за результатами розгляду ним справи в порядку ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 15 лютого 2019 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 10.05.2019 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Маловічко С.В.