У х в а л а

04 листопада 2019 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Перекупка І.Г., вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Представник звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі, встановлено, що заява підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства, але подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого підлягає залишенню без руху на підставі ч.1 ст. 185 ЦПК України, виходячи з наступного, а саме:

-не зрозуміло, який спосіб захисту порушеного права обрав позивач, оскільки ст. 16 ЦК України передбачає не який-небудь, а цілком конкретний спосіб захисту порушеного права, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування на підставі ст.ст. 319, 321 ЦПК України , а фактично посилається на обставини щодо визнання особи такою, що втратила право користування згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», що є взаємовиключними;

-позивачу потрібно уточнити норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, оскільки не зрозумілі підстави визнання відповідачів такими, що втратили право на користування жилим приміщенням, оскільки ст. 107 ЖК України регулюють правовідносини між наймодавцем, наймачем та членами його сім`ї щодо користування жилим приміщенням в квартирі, яка належить до державного чи громадського житлового фонду;

-позивачем не додано до позовної заяви доказів на підтвердження того, що позивач станом на момент звернення до суду є власником квартири АДРЕСА_1 , а саме не додано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який може містити актуальну інформацію про власника квартири на момент звернення до суду. Оскільки згідно наданого Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.10.2019 року, ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності Ѕ частини квартири. А відтак, позивачу необхідно уточнити коло сторін по справі, оскільки можуть бути порушенні права іншого співвласника квартири.

Згідно ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Із позовної заяви вбачається, що відповідачем зазначено малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 без зазначення її законних представників, що не відповідає вимогам ЦК України.

Згідно з діючим законодавством участь малолітніх осіб як суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин не допускається, їх права захищаються в суді виключно законними представниками, а отже, позивачу слід визначитись із складом осіб, які мають брати участь у справі.

Також, відповідно до частин 4 та 5 статті 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачем судовий збір не сплачено, однак його представником подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, з огляду на те, що позивач перебуває в скрутному фінансовому стані, доходу не отримує. Крім того, зазначає, що позивач отримала право на безоплатну правову допомогу згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» як малозабезпечена особа, середньомісячний сукупний дохід якої нижчий суми прожиткового мінімуму, розрахованого та затвердженого відповідно до Закону України «Про прожитковий мінімум».

Відповідно до частини 1ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Частиною третьої цієї статті визначено, що з підстав, зазначених у частині першій цієї, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним поняттям та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Звільнення від сплати судового збору може мати місце за наявності виключних обставин, враховуючи, що статтею 129 Конституції України закріплено один із основоположних принципів правосуддя - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (Рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» («Shishkov v. Russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

У п. 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» та ст. 82 ЦПК України єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі ст. 10 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Представник позивача зазначає про те, що позивач доходів не отримує та перебуває у скрутному матеріальному становищі, проте не вказує у своєму клопотанні конкретні пункти та норми закону, які вона просить застосувати як підставу для звільнення її від сплати судового збору. Крім того, в позовній заяві вказується, що ОСОБА_1 самостійно сплачує комунальні платежі за квартиру та остання фактично проживає в Федеративній Республіці Німеччина, однак жодних довідок про перебування на обліку не надала.

Дослідивши дане клопотання, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Крім того, Законом України «Про безоплатну правову допомогу» не передбачено звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви.

До того ж, слід відхилити доводи соціальних та майнових прав, як одну із підстав для звільнення від спати судового збору, оскільки, як вказано вище, задля вирішення такого роду питання законом передбачено врахування лише майнового стану особи.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розміри прожиткового мінімумудля працездатнихосіб на 1 січня 2019 рік затверджено Законом України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23 листопада 2018 р. № 2629-VIII та станом на 01 січня 2019 року становить 1921 гривень.

Тобто, за подання даного позову позивачу необхідно сплати судовий збір у сумі 768 грн. 4 коп. та представити суду квитанцію про сплату або вказати конкретні пункти та норми закону, якими передбачена можливість для звільнення позивача від сплати судового збору та надати відповідні підтверджуючі документи.

Платіжні реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів - УК у м. Житомирі/Богун. р-н/22030101, код ЄДРПОУ - 38035726, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код МФО - 899998, рахунок отримувача - UA6006003, призначення платежу - судовий збір за позовом ПІБ).

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 184 ЦПК України позивач має право в позовній заяві заявити клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, якщо такий розгляд допускається цим Кодексом.

Клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, інших клопотань, заяв у письмовій формі одночасно з поданням позову до суду позивачем подано не було ( в позовній заяві не міститься).

Отже, як вбачається з матеріалів справи позивачем не дотримано вищезазначених норми ЦПК України.

Виходячи з вищезазначеного і відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків. В разі невиконання вимог, вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про звільнення від сплати судового збору, відмовити.

Позовну заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа Орган опіки та піклування Житомирської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення копії ухвали суду для усунення зазначених в ній недоліків.

Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк вимоги ухвали суду будуть виконані, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання, а інакше заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала в частині розміру судових витрат може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богунський районний суд м. Житомира протягом п`ятнадцяти днів, який обчислюється з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.Г. Перекупка