Справа № 495/3742/18
№ провадження 2-з/495/53/2019
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово - судді Шевчук Ю.В.

при секретарі - Савенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову вжитих по цивільній справі №495/3742/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Васильєв Павло Олегович, який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову вжитих по цивільній справі №495/3742/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

Адвокат Васильєв П.О. який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, згідної якої просив справу розглядати у його відсутність, заяву задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання про скасування заходів забезпечення позову адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває цивільна справа №495/3742/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно.

При розгляді вказаної цивільної справи, ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2018 року, за відповідним клопотанням відповідача, були вжиті заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: садовий будинок, загальною площею 113,7 кв.м., літ. А2, а, аі, гараж, літ.Б-2, баня, літ.В, №1-3- споруди до винесення рішення по справі та заборонення ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) здійснювати будь-які дії спрямовані на відчуження чи передачу в користування третім особам наступного майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: садового будинку, загальною площею 113,7 кв.м., літ. А2, а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ.В, №1-3- споруд до винесення рішення по справі.

За положеннями ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Відмова у скасуванні забезпечення позову не перешкоджає повторному зверненню з таким самим клопотанням при появі нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування забезпечення позову. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Статтею 19 Конституції України, визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Суд враховує право кожного на справедливий розгляд його справи судом при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру, що передбачено в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Першого протоколу до цієї Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Окрім національного законодавства, також і прецедент на практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Адвокат Васильєв О.П. , який діє в інтересах відповідачки у своєму клопотанні просить суд скасувати ухвалу про забезпечення позову у повному обсязі, мотивуючи це тим, що майно, яке росить поділити позивач, не є спільною сумісною власністю подружжя, а тому не може бути предметом позову, і відповідно, на нього не може бути накладено арешт. Стосовно другого пункту ухвали щодо заборони відповідачу здійснювати будь-які дії, що спрямовані на відчуження, чи передачу третім особам майна, яке є предметом позову, вказує, що заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи.

Дослідивши матеріали заяви про скасування заходів забезпечення позову, матеріали цивільної справи №495/3742/18, суд приходить до наступних висновків.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд не досліджує та не вирішує справу по суті, оскільки завданням інституту забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача в цивільному процесі, а також забезпечення гарантій реального виконання позитивно прийнятого рішення.

Таким чином, твердження адвоката Васильєва П.О. в інтересах відповідачки щодо скасування накладеного арешту на майно суд не може прийняти до уваги, оскільки питання щодо того, чи відноситься предмет позову до об`єктів права спільної сумісної власності сторін чи ні, буде вирішуватись судом за результатом розгляду даної справи, тому суд вважає за необхідне в цій частині клопотання відмовити.

Що стосується тверджень клопотання адвоката Васильєва П.О. в частині скасування заборони відповідачу здійснювати дії пов`язані із відчуженням чи передачею в користування третім особам мана, яке є предметом позову, суд приходить до наступних висновків.

Що стосується скасування заборони відповідачу на здійснення відчуження майна, яке є предметом позову,то в цій частині суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання, оскілки процесуальний статус майна, яке є предметом даного позову не є вирішеним, тобто клопотання в цій частині є передчасним.

Що стосується клопотання адвоката Васильєва П.О. в частині скасування заборони передачі предмета позову в користування третім особам до вирішення спору по суті, то суд приймає до уваги наданій адвокатом Васильєвим П.О. витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що відповідачка є фізичною особою - підприємцем. Тому, суд погоджується з твердженнями адвоката Васильєва П.О. щодо того, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної чи фізичної особи , тому суд вважає за необхідне скасувати ухвалу про забезпечення в цій частині.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», якою визначено, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання адвоката Васильєва П.О. частково, заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 07 травня 2018 року, якою заборонено ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) здійснювати будь-які дії спрямовані на передачу в користування третім особам наступного майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: садового будинку, загальною площею 113,7 кв.м., літ. А2, а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ.В, №1-3- споруд - скасувати.

Керуючись ст.ст.158 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах відповідачки ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих по цивільній справі №495/3742/18 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити частково.

Скасувати вжиті ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07 травня 2018 року про забезпечення позову заходи забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1 ) здійснювати будь-які дії спрямовані на передачу в користування третім особам наступного майна, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: садового будинку, загальною площею 113,7 кв.м., літ. А2, а, аі, гаражу, літ.Б-2, бані, літ.В, №1-3- споруд.

В задоволенні решти вимог клопотання про скасування заходів забезпечення позову - відмовити.

Копію ухвали суду до виконання направити до відповідних державних органів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі в 15 - денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя: