РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

"25" липня 2019 р. Справа № 145/601/19

Провадження № 2/145/432/2019

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Кіосак Н. О.

за участю секретаря Крикливої М.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та матері до досягнення дитиною трьохрічного віку,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просить стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 30 відсотків з усіх видів його доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з дня звернення до суду з даним позовом.

Стягувати з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 аліменти на її користь на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 1921 грн. щомісячно, починаючи від дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною віку трьох років, тобто ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На обґрунтування позову вказує, що 31 серпня 2018 року вони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований у виконавчому комітеті Гніванської міської ради Тиврівського районну Вінницької області, актовий запис № 51.

В них від шлюбу є спільна дитина: дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після одруження сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між нами шлюбних відносин.

Чоловік перервав будь-які відносини з ними, не спілкується, ухиляється від добровільної сплати аліментів, де працює не повідомляє, але спосіб його життя показує, що він отримує достатній дохід.

Вона вважає, за необхідне звернутися до суду з даною позовною заявою з метою примусового стягнення аліментів, на утримання їхньої спільної дитини.

Вважає за необхідне просити суд стягувати з відповідача на утримання дочки - ОСОБА_3 у розмірі 30 відсотків від усіх його видів доходу.

Вона з моменту народження дитини знаходиться у відпустці по догляду за дитиною та немає змоги працювати та отримувати дохід.

Повідомляє, що нею не подано іншого позову (позовів) до цього ж самого відповідача з тим самим предметом позову та з тих самих підстав.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Пояснила, що вона знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. У неї власної нерухомості, транспортних засобів не має. Отримує допомогу на дитину в сумі 860 грн., інших доходів не має. Проживає в будинку батька. Вони з дитиною здорові. У дочки бувають простудні захворювання. З відповідачем проживають окремо пів року, за цих пів року він дав 200 грн. коли дитина захворіла. Відповідач працездатний, не інвалід, знаходиться на заробітках за кордоном, інших дітей немає. Шлюб між ними ще не розірваний. У нього транспортних засобів, нерухомості немає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому законом порядку за місцем реєстрації, що стверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України у Вінницькій області № 13/9711 від 11.05.2019 року та повернутими поштовими конвертами з відмітками «за вказаною адресою адресат відсутній». Заяви про відкладення розгляду справи, про слухання справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 8 ч. 4 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, мають спільну дитину: дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про її народження (а.с.4).

Дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки, що стверджується довідкою Гніванського КП "Гніваньводопостач" № 818 від 18.04.2019 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 19.04.2019 року (а.с. 7).

Відповідно до ст.180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків.

Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N 44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2019 року" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1699 грн. в місяць, з 1 грудня - 2218 грн.

Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»).

Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму.

Крім того, відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивачка ОСОБА_1 знаходиться на обліку в УПСЗН, отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини в розмірі 860 грн, що стверджується довідкою Тиврівського УПСЗН № 52 від 18.04.2019 року (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_2 працездатний, молодого віку, інших утриманців не має, а тому в змозі приймати участь в утриманні дочки.

За наведених обставин, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 не працює, доглядає за дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідач також молодого віку, працездатний, офіційно не працевлаштований, суд вважає за можливе позов задоволити частково, визначивши аліменти в розмірі 25 % відсотків з усіх видів його доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання дитини, що становить приблизно половину прожиткового мінімуму на дитину та на утримання позивачки - 1000 грн. щомісячно є обґрунтованим.

Доказів про те, що відповідач в змозі сплачувати аліменти в розмірі, визначеному позивачем, суду не надано.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 5, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 76-83, 89, 141, 258, 263, 264, 265, 279, 280 ЦПК України, ст.ст.180-182, 184 СК України, Законом України "Про судовий збір" №3674-VІ від 08.07.2011 р., Законом України Про охорону дитинства" від 26.04.2001 р.,

ухвалив:

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25 відсотків з усіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 квітня 2019 року до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на її утримання у розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно, починаючи з 22 квітня 2019 року до досягнення дочкою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьохрічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 в прибуток держави судовий збір в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Тиврівського районного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява буде подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 02 серпня 2019 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення суду буде подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повної копії судового рішення.

Суддя:Н. О. Кіосак