Справа № 902/522/12
Провадження № 22-ц/4808/1267/19
Головуючий у 1 інстанції Головенко О. С.
Суддя-доповідач Ясеновенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Ясеновенко Л.В.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , на дії та бездіяльність державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Болехівського міського суду, постановлену у складі судді Головенко О.С. 09 серпня 2019 року в м. Болехів,

в с т а н о в и в :

11 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Болехівського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області.

У скарзі зазначила, що на виконанні у Болехівському міському відділі ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області перебувало виконавче провадження з виконання виконавчих листів по справі № 902/522/12 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №4563-09-08-2 від 08.07.2008 року та судових витрат, а ухвалою Болехівського міського суду від 09 січня 2019 року замінено стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на ОСОБА_1 у вказаних виконавчих листах.

При цьому, виконавче провадження завершене 11.11.2015 року на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно неможливе винесення постанови про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Посилаючись на те, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником ОСОБА_2 зареєстровано нерухоме майно, яке йому належало на момент винесення оскаржуваної постанови, а державним виконавцем не вчинено дії щодо звернення стягнення на таке майно, виявлення іншого майна боржника та не вжито інших заходів з метою повного виконання рішення суду, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Болехівського міського відділу ДВС у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» (правонаступник ОСОБА_1 ), заборгованості за кредитним договором №4563-09-08-2 від 08.07.2008р., виданого на виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.01.2013 року у справі № 902/522/12, яка полягає у не зверненні стягнення на нерухоме майно боржника;

- визнати незаконними дії державного виконавця Болехівського міського відділу ДВС у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» (правонаступник ОСОБА_1 ). заборгованості за кредитним договором № 4563-09-08-2 від 08.07.2008р., виданого на виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.01.2013 року у справі № 902/522/12, які полягають у поверненні виконавчого документа стягувачу згідно постанови від 11.11.2015 року;

- скасувати постанову державного виконавця Болехівського міського відділу ДВС від 11.11.2015 року про повернення стягувачу виконавчого документа виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» (правонаступник ОСОБА_1 ) заборгованості за кредитним договором № 4563-09-08-2 від 08.07.2008 року, виданого на виконання рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 29.01.2013 року у справі № 902/522/12.

Ухвалою Болехівського міського суду від 09 серпня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність державного виконавця залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця та скасування оскаржуваної постанови поза межами десятиденного строку, передбаченого ЦПК України.

При цьому суд вказав, що її твердження про поважність причин пропуску строку звернення до суду не заслуговують на увагу, оскільки попередній стягувач не оскаржував постанову державного виконавця від 11.11.2015 року, не вживав заходів направлених на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання, хоча визначений законом строк для такого є обмеженим. ОСОБА_1 стала правонаступником стягувача ще 13.03.2018 року, уклавши договір про відступлення прав, та відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на незаконність ухвали суду.

Апелянт зазначає, що суд, за відсутності матеріалів виконавчого провадження, які було знищено, та доказів про отримання ПАТ «Банк «Київська Русь» чи його правонаступником постанови державного виконавця від 11.11.2015 року, дійшов висновку про обізнаність попереднього стягувача про повернення йому виконавчого листа.

ОСОБА_1 вказує, що про винесення постанови від 11.11.2015 року вона дізналася після того, як подала до органу державної виконавчої служби заяву про заміну сторони виконавчого провадження та отримала відповідь за результатами її розгляду, тобто саме з цього моменту почав відраховуватися строк для звернення до суду зі скаргою.

Просить ухвалу суду скасувати.

У відзиві на апеляційну скаргу начальник Болехівського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області Соловій В.Б. не погоджується з доводами апелянта про те, що вона дізналася про винесення постанови від 11.11.2015 року після отримання відповіді за результатами розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Вказує, що ОСОБА_1 пропустила строк звернення до суду, визначений Законом України «Про виконавче провадження», оскільки відповідно до ч. 5 ст. 15 вказаного закону для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив, тобто права та обов`язки правонаступника є рівноцінними правам та обов`язкам первісного стягувача. В свою чергу, первісний стягувач не скористався своїм правом на оскарження постанови про повернення виконавчого документа від 11.11.2015 року у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_2 правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про місце і час розгляду справи.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором № 4563-09-08-2 від 08.07.2008 року за період з 03.11.2009 року по 18.12.2012 року в сумі 1 256 053,32 грн. (т.2 а.с. 106-110).

На виконання вказаного рішення Болехівським міським судом видано виконавчі листи № 902/522/12 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором та судових витрат, які 21.05.2013 року направлено ПАТ «Банк «Київська Русь» та на примусове виконання яких 05.06.2013 року відкрито виконавчі провадження ВП № 38327016 та № 38326760 (т.2 а.с. 116, 151, 228).

30.11.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах, посилаючись на те, що між нею та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно якого останнє передало (відступило) на її користь права вимоги кредитора за кредитним договором № 4563-09-08-2 від 08.07.2008 року та ухвалою Болехівського міського суду від 09.01.2019 року замінено стягувача ПАТ «Банк «Київська Русь» на ОСОБА_1 у виконавчих листах про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 4563-09-08-2 від 08 липня 2008 року та судових витрат (т.3 а.с. 91, 100).

07.02.2019 року ОСОБА_1 звернулася до Болехівського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, за результатами розгляду якої отримала відповідь про неможливість винесення відповідної постанови у зв`язку з тим, що 11.11.2015 року виконавче провадження завершене на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист направлено стягувачу, проте повторно до виконання не пред`являвся (т.3 а.с. 151, 152).

При цьому судом встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 902/522/12 від 21.05.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» 1 700,00 грн. судових витрат закінчено 29.08.2013 року у зв`язку з повним фактичним виконанням та виконавчий лист із відповідною відміткою повернуто до суду (т.2 а.с. 151,152).

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на 11.11.2015 року) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що про повернення стягувачу виконавчого документа державний виконавець виносить постанову та копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Встановлено, що 27.04.2018 року ОСОБА_1 подала до Болехівського міського відділу ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області заяву про звернення до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження АСВП № 50569183, 51820786 та 51828298 у зв`язку з укладенням 13.03.2018 року Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та долучила копії відповідних документів (т.3 а.с.37-42). Тобто просила замінити сторони у виконавчих провадженнях по боржниках, право вимоги до яких до неї перейшло за договором відступлення. Наведене свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо перебування на примусовому виконанні виконавчих документів щодо стягнення кредитної заборгованості.

Згідно п. п. 3.10., 3.11. Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 25.12.2008 № 2274/5 (в редакції станом на 11.11.2015 року), після завершення виконавчого провадження виконавчий документ з відміткою про виконання (повне, часткове, про неможливість стягнення тощо) надсилається за належністю разом з відповідною постановою державного виконавця та супровідним листом, який підписується керівником органу державної виконавчої служби або його заступником. Відмітка про виконання завіряється підписом відповідальних осіб, що безпосередньо здійснювали виконання, із зазначенням їх посади, прізвища та ініціалів, а також скріплюється печаткою.

При розгляді заяви від 30.11.2018 року про заміну стягувача у виконавчих листах ОСОБА_1 долучила до матеріалів справи завірену власним підписом копію виконавчого листа № 902/522/12, виданого 21.05.2013 року Болехівським міським судом, про стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Київська Русь» заборгованість за кредитним договором № 4563-09-08-2 від 08.07.2008 року за період з 03.11.2009 року по 18.12.2012 року в сумі 1 256 053,32 грн. При цьому, у виконавчому листі міститься відмітка від 11.11.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу із зазначенням причин повернення (т.3 а.с. 84).

Крім того, відповідно до Акту прийому-передачі від 13.03.2018 року, укладеного між ПАТ «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_1 , останній передано документи судової справи та справи по виконавчому провадженню по кредитному договору № 4563-09-08-2 від 08.07.2008 року в кількості чотирьох томів на 985 арк. (т. 3 а.с. 36)

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги про те, що про винесення постанови від 11.11.2015 року ОСОБА_1 дізналася після того, як отримала відповідь за результатами розгляду органом державної виконавчої служби її заяви про заміну сторони виконавчого провадження та саме з цього моменту почав відраховуватися строк для звернення зі скаргою, як і доводи про неможливість встановити обізнаність стягувача про повернення йому виконавчого листа без матеріалів виконавчого провадження, не заслуговують на увагу.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 , як правонаступник ПАТ «Банк «Київська Русь», звернулася зі скаргою поза межами десятиденного строку, передбаченого ЦПК України.

Крім того, не можна вважати поважною причину пропуску строку для звернення зі скаргою залучення у справі правонаступника чи вибуття сторони виконавчого провадження, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 55 ЦПК України усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив, та відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив, а також враховуючи те, що ПАТ «Банк Київська Русь» правом звернення до суду із скаргою на дії щодо повернення йому виконавчого документа не скористався.

Враховуючи вищенаведене та положення ст. 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Болехівського міського суду від 09 серпня 2019 року без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Л.В. Ясеновенко

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 14 листопада 2019 року.