Житомирський апеляційний суд
Справа №281/236/19 Головуючий у 1-й інст. Данчук В. В.
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) цивільну справу № 281/236/19 за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2019 року, яке ухвалено суддею Данчук В.В. в смт Лугини

встановив:

Позивач у березні 2019 року звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість, яка виникла в зв`язку з невиконанням вимог кредитного договору б/н, укладеного між сторонами 23.05.2013 р., за яким відповідач отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Оскільки належним чином зобов`язання відповідачем не виконувались, виникла заборгованість в розмірі 34232,71 грн, які позивач і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Лугинського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 23.05.2013 року в розмірі 19817 грн. 87 коп. та судові витрати у розмірі 1921 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення з нього на користь позивача судових витрат в сумі 1921 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, відповідно до вимог чинного законодавства. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Ухвалюючи оскаржуване рішення про часткове задоволення вимог банку суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідач є особою з інвалідністю ІІ групи і в силу положень п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а тому суд не повинен був під час вирішення питання відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України про розподіл судових витрат стягувати понесений банком судовий збір за подання позову до суду саме з відповідача.

Правом подати відзив на апеляційну скаргу позивач не скористався.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України від 08.07.2011 року «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю І та ІІ групи, законні представники дітей з інвалідністю і непрацездатних осіб з інвалідністю.

Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, з терміном дії до 31.12.2020 року, що підтверджується ксерокопією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 . Дана ксерокопія посвідчення була подана відповідачем до суду першої інстанції та долучена до матеріалів справи (а.с.179).

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Вказане положення закону застосовується й у випадку, коли рішення суду ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 , будучи особою з інвалідністю ІІ групи, звільнений від сплати судового збору, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення в частині розподілу судових витрат, оскільки суд першої інстанції безпідставно стягнув з нього на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 1921 грн. за подання позову до суду.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне, з урахуванням положень ч.6 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог (57,89%), компенсувати АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1112 грн. 07 коп.

Рішення в іншій частині в апеляційному порядку не оскаржено, тому не перевіряється судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.9 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лугинського районного суду Житомирської області від 20 серпня 2019 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» судових витрат в розмірі 1921 грн. скасувати.

Компенсувати Акціонерному Товариству Комерційний Банк «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1112 грн. 07 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді