Єдиний унікальний номер судової справи: 225/4667/19
Номер провадження: 2/225/957/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2019 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Ткач Г.В.,

за участю

секретаря судового засідання - Черникової Н.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про надання дозволу на виїзд/в`їзд в населенні пункти в районі проведення операції об`єднаних сил на неконтрольованій території України через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей неповнолітніх дітей без дозволу та супроводу батька та оформлення документів для виїзду,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про надання дозволу на тимчасовий в`їзд/виїзд на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані на лінії зіткнення (територія проведення операції об`єднаних сил) в межах Донецької та Луганської областей без дозволу та супроводу батька неповнолітнім дітям: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на один рік та дозволу на оформлення документів, пов`язаних з таким виїздом.

В обґрунтування заявлених вимог вказала, що знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 26.02.2019 року шлюб розірвано, на теперішній час діти проживають разом з матір`ю, яка належним чином піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Позивач зазначає, що є зареєстрована в м. Горлівка, але як тимчасово переміщена особа проживає в м. Торецьк Донецької області, в м. Горлівка знаходиться її квартира, а також проживають рідні, мати та батько, тому вона має намір разом з дітьми неодноразово перетинати лінію зіткнення, щоб мати можливість побачити родичів, за якими сини дуже сумують та доглядати за своїм майном. Батьки через похилий вік не мають змоги приїхати до м. Торецька, щоб побачити онуків.

Відповідач, якій є батьком дітей, безпідставно не надає згоди на тимчасовий в`їзд/виїзд на неконтрольовану територію (у район проведення операції об`єднаних сил на території Донецької та Луганської областей (район ООС)), що шкодить інтересам дітей та не сприяє їх всебічному та гармонійному розвитку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зазначила, що на тимчасово окупованій території м. Горлівка Донецької області перебуває її квартира. Крім того, там знаходяться її рідні, батьки, які є особами похилого віку, тому вони не мають змоги приїхати до м. Торецька. За характером роботи, викладача - організатора в школі, вона має відрядження, тому змушена залишати дітей під наглядом, зручніше залишати дітей на батьків, які вправно за ними доглядають, а з відповідачем діти ніколи не залишались тривалий час. Її батьки мають бажання спілкуватись з онуками, сини також мають бачити та знати своїх бабусю та дідуся, а відповідач перешкоджає цьому спілкуванню.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що перебував з відповідачем в шлюбі 5 років. Батьки позивача мають похилий вік, тому не можуть доглядати дітей. Надав письмовий відзив, в якому вказав, що м. Горлівка знаходиться на тимчасово окупованій території України, тому перебування там є небезпечним для дітей. Крім того, перебування там позбавить його як батька можливості бути обізнаним про виїзд дітей, їх місцезнаходження. Він не впевнений, що позивач повернеться з тимчасово окупованої території м. Горлівка.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м.Торецьк Донецької областіпро день та час слухання справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив ухвалити рішення на розсуд суду.

Вислухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із змісту позовної заяви вбачається, що сторони по справі знаходились у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 26.02.2019 шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 28 вересня 2013 року у міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 737 розірвано.

Згідно з свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 04.03.2014 та серії НОМЕР_2 від 05.01.2016, матір`ю дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_4 записана ОСОБА_1 , батьком - ОСОБА_2 .

Після розірвання шлюбу діти проживають разом з матір`ю, сторони матеріально утримують дітей, відповідач сплачує аліменти та належним чином піклується про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

На даний час у позивача по справі виникло питання з приводу неможливого отримання дозволу у відповідача на тимчасовий в`їзд/виїзд на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та які розташовані па лінії зіткнення (територія проведення операції об`єднаних сил) в межах Донецької та Луганської областей неповнолітніх дітей.

У зв`язку з цим суд зазначає.

Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 3 ст. 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

При цьому, як визначено ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування.

У відповідності до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Статтею 1 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» гарантовано право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в`їхати в Україну.

Згідно з ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

За змістом ч. 1 ст. 3, ст.18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII), та ч. 7 і ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 157 СК України той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, крім того з батьків, до якого застосовуються заходи примусового виконання рішення про встановлення побачення з дитиною та про усунення перешкод у побаченні з дитиною, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк, що не перевищує одного місяця, з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, та у разі, якщо йому відомо місце проживання іншого з батьків, який не ухиляється та належно виконує батьківські обов`язки, інформує його шляхом надсилання рекомендованого листа про тимчасовий виїзд дитини за межі України, мету виїзду, державу прямування та відповідний часовий проміжок перебування у цій державі.

Тимчасовим порядком контролю за переміщенням осіб через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженим наказом першого заступника керівника Антитерористичного Центру при СБУ (керівника антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 14 квітня 2017 року № 222ог, в п. 5.1.1 встановлено, що в`їзд на тимчасово неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.95 № 57.

Постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року затверджені Правила перетинання державного кордону громадянами України, відповідно до п. 3-5 яких передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16 річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18 річного віку.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається , зокрема у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків та у разі тимчасового виїзду з України на строк до одного місяця під час пред`явлення рішення суду або органу опіки та піклування (районної, районної у м.м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі його утворення), сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади) або їх копій, засвідчених нотаріально чи органом, який їх видав, у якому визначено (підтверджено) місце проживання дитини з одним із батьків, який має намір виїзду з дитиною або який уповноважив на це нотаріально посвідченою згодою інших осіб.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (із змінами і доповненнями), передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред`явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

З огляду на викладене чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дітей до м. Горлівка, а також, враховуючи той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють їх виїзд до тимчасово окупованої території України для відвідування родичів, відвідування друзів, родичів, керуючись інтересами дітей, суд доходить висновку про доцільність надання дозволу на виїзд дітей до тимчасово окупованої території України без згоди та супроводу батька.

Суд приймає до уваги положення Сімейного Кодексу України, відповідно до якого батьки несуть повну відповідальність за життя та здоров`я своєї дитини.

Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачу на в`їзд/виїзд дітей, суд враховує, що саме позивач, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання і на самозахист своєї дитини, її вимоги зводяться на отримання дозволу на виїзд не за межі України, а переміщення в межах території України за місцем її реєстрації в м. Горлівка Донецької області, лише території, яка тимчасово неконтрольована українською владою, діючими Законами України такі обмеження на пересування громадян України в межах території України не передбачені, на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, знаходиться житло позивача, її близькі та родичі, вони не можуть бути позбавлені права на підтримання родинних відносин з ними.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, надавши позивачу строк дозволу в 6 місяців, що буде відповідати інтересам дитини та не позбавить відповідача передбаченої законодавством можливості брати участь у його вихованні та спілкуванні з дітьми.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 11, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Військово-цивільної адміністрації м. Торецьк Донецької області про надання дозволу на виїзд/в`їзд в населенні пункти в районі проведення операції об`єднаних сил на неконтрольованій території України через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей неповнолітніх дітей без дозволу та супроводу батька та оформлення документів для виїзду - задовольнити частково.

Надати тимчасовий дозвіл на виїзд /в`їзд на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та, які розташовані на лінії зіткнення (територію проведення операції Об`єднаних сил) в межах Донецької та Луганської областей малолітнім особам - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без дозволу (згоди) та супроводу батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у супроводі матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з моменту набрання рішенням суду законної сили строком на шість місяців.

Дозволити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оформити документи для тимчасового виїзду /в`їзду на територію населених пунктів України, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та які розташовані на лінії зіткнення (територію проведення операції Об`єднаних сил) в межах Донецької та Луганської областей, неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 судовий збір в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу (п. 15.5 ч. 1 Розділу XIІІ Перехідних Положень ЦПК України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 13 листопада 2019 року, складання повного рішення суду відкласти на строк не більше як десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено 18.11.2019 року.

Суддя: