Справа № 635/1734/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2019 року м.Люботин

Люботинський міський суд Харківської області у складі головуючого Зінченка О.В., за участю секретаря судового засідання Тімченко Ю.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Люботин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення заборгованості по аліментам,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області, про стягнення заборгованості по аліментам, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по аліментам в сумі 8400 грн. і пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 105553 грн. на утримання ОСОБА_3 .

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області видано виконавчий лист№635/6809/14-ц про стягнення з ОСОБА_2 , 1968 року народження, на користь ОСОБА_1 , 1973 року народження, аліменти на її утримання до досягнення дитиною сторін трьох років. Відповідач неналежним чином виконував зобов`язання з утримання в результаті чого утворилась заборгованість. Крім того, враховуючи, що заборгованість виникла з вини відповідача, позивач просить стягнути пеню за весь період прострочення виплати аліментів.

Позивач в судовому засіданні поданий позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечували, посилаючись на те, що по-перше сплив строк позовної давності звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за аліментами, по-друге, позивач не має права на стягнення пені за час прострочення сплати аліментів, оскільки норма про нарахування та стягнення пені стосується тільки заборгованості зі сплати аліментів на утримання дітей, та пеня не може нараховуватись на заборгованість з аліментів на утримання матері дитини.

Під час розгляду справи судом встановлено наступне.

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.08.2014р. постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, починаючи з 24.07.2014 року та до досягнення ОСОБА_3 3-х річного віку.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів № 4834 від 03.02.2018р., зробленого державним виконавцем Міськрайонноговідділ державної виконавчої служби по Харківському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області, заборгованість ОСОБА_2 за аліментами станом на 22.06.2015р. та з тих пір становить 8400 грн.

Разом із тим, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення цієї заборгованості в судовому порядку не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до стаття 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

При цьому, згідно ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Таким чином, суд вважає звернення позивача до суду із вимогами про стягнення заборгованості, яка утворилась від неналежного виконання рішення суду про стягнення аліментів, неналежним способом захисту, а тому вимоги не підлягають задоволенню.

Одночасно суд вважає за необхідне зазначити, що позивач не позбавлена можливості звертатись до суду з метою контролю за виконанням рішення в порядку, встановленому Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за аліментами, суд не застосовує наслідки пропуску строку позовної давності, як про це просили відповідач та його представник.

Вирішуючи вимоги позовної заяви про стягнення пені за весь час прострочення виплати аліментів, суд виходить із наступного.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 04.08.2014р. стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_1 на підставі ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України, згідно якої (в редакції на час постановлення рішення) дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Разом із тим, вимога про стягнення пені, яка заявлена у позові, що розглядається у даному провадженні, базується на положеннях ст.. 196 СК України, відповідно до якої уразівиникненнязаборгованості з вини особи, яка зобов`язанасплачуватиаліменти за рішенням суду або за домовленістюміж батьками, одержувачаліментівмає право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсоткасуминесплаченихаліментів за кожен день простроченнявід дня простроченнясплатиаліментів до дня їхповногопогашенняабо до дня ухвалення судом рішення про стягненняпені, але не більше 100 відсотківзаборгованості.

Обов`язок матері, батька утримувати дитину та виконання указаного обов`язку регламентовано у главі 15 СК України (тут і далі в редакції чинній, на момент виникнення спірних правовідносин).

Глава 15 СК України містить статтю 196 у відповідній редакції, викладеній вище.

Сімейне законодавство поширює положення статті 196 СК України також на правовідносини, визначені главою 16 СК України, якими встановлено обов`язки батьків утримувати повнолітніх дочку, сина.

Так, згідно положень статті 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейне законодавство не містить положень, які поширюють дію статті 196 СК України на правовідносини, визначені главою 9 СК України, якими встановлено права та обов`язки подружжя по утриманню.

Таким чином, нарахування та стягнення пені, передбачене у статті 196 СК України неможливе у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів на утримання матері дитини.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст.ст. 141,258, 259, 263-265, 273, 351, 352, 354, 355ЦПК України, суд

вирішив:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Холодногірському району та місту Люботину Головного територіального управління юстиції в Харківській області про стягнення заборгованості по аліментам.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його складання мають право подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня вручення їм повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Харківського апеляційного суду до або через Люботинський міський суд Харківської області.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , паспорт серія НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , паспорт невідомо, РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя О.В. Зінченко

Повний текст рішення виготовлено 02.08.2019р.