РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/100/19

Провадження № 2/700/137/19

15 липня 2019 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка матеріали цивільної справи №700/100/19, провадження № 2/700/137/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Яблунівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до Яблунівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яблунівка, Лисянського району, Черкаської області померла її баба - ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га, яка розташована в адміністративних межах Яблунівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 .

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є її син та батько позивача - ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживав разом із нею до смерті в одному будинку, однак не оформив спадщину у нотаріальній конторі в установлені законом строки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не має можливості, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку. Крім того, виявилося, що у позивача відсутній правовстановлюючий документ, який би підтверджував факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вище наведене позивач просить встановити, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнати за нею, в порядку переходу права на прийняття спадщини за законом на умовах спадкової трансмісії, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_2 .

У судове засідання позивач не з`явилася, просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач представник Яблунівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою, в якій просили розглянути справу без їх участі.

Судом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Так, з матеріалів справи убачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Яблунівка, Лисянського району, Черкаської області померла - ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га, яка розташована в адміністративних межах Яблунівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 .

Позивач зазначила, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є її син та батько позивача - ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживав разом із нею до смерті в одному будинку, однак не оформив спадщину в нотаріальній конторі в установлені законом строки. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини позивач не має можливості, через відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку та відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджував факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Тому вона просить встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач у позовній заяві вказує, що після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем першої черги за законом є її син та батько позивача - ОСОБА_3 , який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки проживав разом із нею до смерті в одному будинку, та в підтвердження даного факту позивач посилається на довідку Яблунівської сільської ради Лисянського району Черкаської області від 30 червня 2017 року №247.

З вищевказаної довідки убачається, що згідно записів по господарських книг Яблунівської сільської ради у будинковолодінні померлої жительки с.Кучківка Лисянського району Черкаської області ОСОБА_2 дійсно проживав її син - ОСОБА_3 , 1938 року народження. Однак, у довідці відсутні будь-які відомості щодо ОСОБА_2 .

У довідці відділу Держгеокадастру у Лисянському районі від 23 червня 2017 року №31-23-0.290-610/107-17 повідомляється, що на ім`я ОСОБА_2 в адмінмежах Яблунівської сільської ради виготовлено державний акт на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,36 га серії НОМЕР_1 та відсутні будь-які відомості щодо ОСОБА_2 .

Вимогами позивача є встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Яблунівка Лисянського району та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки встановлення юридичного факту впливає на її спадкові права.

Однак, у позовній заяві позивач зазначає, що померла її баба - ОСОБА_2 , до матеріалів справи додано запис акта про смерть ОСОБА_2 . Разом з тим до матеріалів справи додано документи на ім`я ОСОБА_2 та міститься посилання на ОСОБА_4 .

Крім того, відповідно до положень ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема і про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до вимог ст.24 ЦК України, фізичною особою вважається людина, як учасник цивільних відносин.

Згідно припису ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У даній справі заявник фактично звернувся до суду з вимогою про встановлення факту родинних відносин між двома померлими особами - що, виходячи з положень вищевказаних норм матеріального та процесуального закону, свідчить про безпідставність звернення (людина це жива, наділена інтелектом істота, суб`єкт суспільно-історичної діяльності і культури). Небіжчики (у даному випадку обидві особи, вимоги про встановлення факту родинних відносин між якими, є померлими) - не можуть бути учасниками цивільних відносин). Встановлення факту родинних відносин повинно породжувати певні юридичні наслідки для особи (осіб), між якими встановлюється факт родинних відносин - що неможливо по відношенню до покійників.

Більш того, згідно припису ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (відповідно до вимог ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу). Згідно з вимогами ст. 3 ч.1 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом у справі встановлено, що за життя, ОСОБА_3 не звертався до нотаріуса для нотаріального оформлення спадщини. Отже, судом не встановлено порушення, за життя ОСОБА_3 , його прав та законних інтересів.

Виходячи з вищевказаних положень, судовому захисту підлягає саме порушене право, а відсутність доказів щодо наявності порушеного права є самостійною підставою для відмови в задоволенні заявлених вимог.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів, які б підтверджували факт родинних відносин між ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в с.Яблунівка, Лисянського району, Черкаської області та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому її вимоги в частині встановлення факту родинних відносин не підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимоги позивача, про визнання права власності на спадкове майно, то ця вимога є похідною, тому вона не може бути задоволеною без встановлення фату родинних відносин, з урахуванням наступного.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1-4 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України, закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ч.9 ст. 83 ЦПК України, копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (в редакції, чинній на час ухвалення спірних правовідносин) відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК УРСР.

Відповідно до статті 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Лисянським районним судом Черкаської області листом від 29 січня 2019 року № 2/700/137/19 було надіслано запит Державному нотаріусу Лисянської державної нотаріальної контори щодо надання інформації про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . Лисянською державною нотаріальною конторою було надано відповідь від 05.02.2019 року №241/01-16, згідно, якої нотаріус повідомив суд, що після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 заяви про прийняття спадщини/відмови від спадщини не надходило. Листом від 05.02.2019 року №240/01-16 Лисянська державна нотаріальна контора повідомила суд, про те, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 заяви про прийняття спадщини/відмови від спадщини не надходили, а спадкова справа заведена п`ятою Криворізькою державною нотаріальною конторою.

На запити Лисянського районного суду Черкаської області від 12 лютого 2019 року №2/700/137/19, від 21 березня 2019 року №2/700/137/19, від 01 квітня 2019 року №2/700/137/19, від 18 квітня 2019 року №2/700/137/19 надійшла копія спадкової справи №87 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 . Як убачається з матеріалів спадкової справи, свідоцтво про право на спадщину за законом видано ОСОБА_5 дружні ОСОБА_3 .

Матеріали справи місять заяву ОСОБА_5 , яка надійшла до Лисянського районного суду Черкаської області 6 червня 2019 року, у якій заявник зазначає, що не претендує на земельну ділянку, яка залишилася після смерті матері її чоловіка ОСОБА_4 та не заперечує, стосовно визнання судом права власності на земельну ділянку за позивачем.

Судом встановлено, що відповідно до статті 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, мати позивача ОСОБА_5 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона згідно вимог статті 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, прийняла спадщину і вступила в управління та володіння даним спадковим майном, однак не оформила відповідних документів та своїх прав на вищевказане нерухоме спадкове майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Частиною 4 ст. 51 ЦПК України передбачено, що про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

З матеріалів справи убачається, що позивачем вказане вище клопотання не заявлялося.

Відтак, позовні вимоги у частині визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії також задоволенню не підлягають.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд керується правилами ст.141 ЦПК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 530, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, статтями 1261, 1265, 1268, 1270 ЦК України, статтями 4, 9, 81, 206, 211, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Яблунівської сільської ради, Лисянського району, Черкаської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкової трансмісії відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яценко