Справа № 487/7738/19
Провадження № 2/487/2483/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2019 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді - Щербини С.В., за участю секретаря судового засідання Ободенко І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення у цивільній справі №487/7738/19 за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №487/7738/19, шляхом заборони приватному виконавцю Баришнікову А.Д. та будь-яким іншим приватним, державним виконавцям Міністерства юстиції України вчиняти будь-які виконавчі дії в межах їх повноважень, згідно Закону України «Про виконавче провадження» стосовно арештованого майна боржника ОСОБА_1 , у тому числі дії стосовно реалізації майна.

В подальшому 11.11.2019 року ОСОБА_1 пождав уточнену заяву про вжиття заходів забезпечення позову та просив зупинити стягнення на підставі виконавчого листа №487/1539/16-ц, видного Заводським районним судом м. Миколаєва 25.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» суму заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 року у загальному розмірі 1137275,49 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору відступлення прав вимоги від 18.10.2018 року недійсним з моменту його укладення стосовно кредитного договору від 30.05.2008 року №02-02-aisp-2008, укладеного між ПАТ Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_2

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначив, що він є поручителем ОСОБА_2 за виконання кредитного договору від 30.05.2008 року №02-02-aisp -2008, укладеного між ПАТ Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_2 .Рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 07.09.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» суму заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 року у загальному розмірі 1137275,49 грн. З постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження йому стало відомо, що 18.10.2018 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги. Проте, вважає, що фактично було укладено договір факторингу, але ТОВ «Вердикт Капітал» не було статусу фінансової установи та не могло укладати договір та крім того, була порушена процедура укладення такого договору, яка протирічить нормам чинного цивільного законодавства, ні позичальник, ні поручитель не було повідомлені про заміну кредитора, тому може не виконувати свого обов`язку новому кредитору. Тому вважає, що вказаний договір підлягає визнанню недійсним відповідно до ст. 203, 215 ЦК України.

Крім того, позивача просить про забезпечення позову у цивільній справі №487/7738/19, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №487/1539/16-ц, видного Заводським районним судом м. Миколаєва 25.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» суму заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 року у загальному розмірі 1137275,49 грн., посилаючись на вимоги п. 1 ч.1 ст.150 ЦПК України. Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що ним оспорюється договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новим кредитором виступає ТОВ «Вердикт Капітал», але вважає, що товариство не має права вимагати заборгованість за кредитним договором. Проте,виконавчий лист перебуває на виконанні у приватного виконавця, що створює загрозу його майновим правам та порушення права власності на належне йому рухоме та нерухоме майно. При цьому вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотне ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 цієї статті визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, 3 ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову та заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тому, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати, наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Позовна заява ОСОБА_1 містить немайнову вимогу, рішення про задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, предметом спору є визнання недійсним договору відступлення права вимогим, що не підлягає виконанню, тобто вбачається наявність спору щодо законності укладеного договору.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, позивач зазначив можливістю передчасного примусового стягнення (реалізації) майна до закінчення розгляду зазначеного позову.

Відповідно до частини першоїстатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням встановлених обставин справи, враховуючи, що приватним виконавцем відкрите виконавче провадження №60504088 з примусового виконання виконавчого листа №487/1539/16-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 25.10.2017 року, яким передбачено стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» суму заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 року у загальному розмірі 1137275,49 грн., новим кредитором у якому виступає ТОВ «Вердикт Капітал», а позивач оскаржує договір відступлення права вимоги за кредитним договором та право ТОВ «Вердикт Капітал» вимагати виконання зобов`язання в судовому порядку, через те, що вважає, що такий договір укладено з порушенням норм чинного законодавства, тому існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача, у разі задоволення позову, за захистом яких він звернувся до суду та з урахуванням того, що приватним виконавцем направлена боржнику ОСОБА_1 вимога щодо проведенням виконавчої дії з опису та арешту майна боржника - нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 . Адже у разі, якщо до закінчення розгляду даної справи приватним виконавцем буде примусово реалізовано належне позивачу майно, то позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення його порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Отже, суд приходить до висновку про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа №487/1539/16-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 25.10.2017 року, яким передбачено стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» суму заборгованості за кредитним договором від 30.05.2008 року у загальному розмірі 1137275,49 грн., що є ефективним способом забезпечення позову і співмірним із заявленими вимогам.

Керуючись ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення у цивільній справі №487/7738/19 у цивільній справі №487/7738/19 позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (, місцезнаходження м. Київ вул.. Артема, 60, філія «Південне регіональне управління» ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» м. Миколаїв вул.. Потьомкінська, 78), Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (, м. Київ вул. Кудрявський узвіз, 5-Б 04053) про визнання договору відступлення прав вимоги від 18.10.2018 року недійсним задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого листа №487/1539/16-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 25.10.2017 року, яким передбачено стягнення з ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ПАТ «Банк «Фінанси і Кредит» суму заборгованості за кредитним договором №02-02-aisp-2008від 30.05.2008 року у загальному розмірі 1137275,49 грн., укладеного між ПАТ Банк «Фінанси та кредит» і ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина