Справа № 577/3576/19
Провадження № 2/577/1272/19

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Конотоп

Конотопський міськрайонний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Галяна С.В.,

при секретарі Кучер Л.П.

з учасатю представника

позивача ОСОБА_1 Р.О ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представників відповідача Сусліна Є.В., Святовець Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Конотопі справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_3 748 068,75 грн. - інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання та 174 534,25 грн. - 3% річних від простроченої суми, а всього: 922 603 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 18 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про спільну діяльність. Предметом вищевказаного договору про спільну діяльність є сукупність організаційних, технічних, юридичних та будь-яких інших дій, що необхідні для успішного проведення виборчої кампанії на виборах 2012 року народних депутатів до Верховної Ради України за мажоритарним одномандатним округом, визначеним у територіальних межах міста Конотоп і Конотопського району Сумської області та, як наслідок, обрання ОСОБА_4 народним депутатом України. У свою чергу, ОСОБА_4 зобов`язався в порядку та на умовах встановлених договором про спільну діяльність виплатити ОСОБА_3 кошти. Свої зобов`язання, взяті за договором про спільну діяльність ОСОБА_4 виконав своєчасно та у повному обсязі. Водночас, ОСОБА_3 не було забезпечено обрання ОСОБА_4 народним депутатом України. Тому, 10 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про стягнення грошових коштів, які було передано ОСОБА_3 на забезпечення успішного проведення виборчої кампанії ОСОБА_4 на виборах народних депутатів України 2012 року. Правовий спір між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розглядався у межах справи №577/3405/14-ц та остаточним судовим рішення Апеляційного суду Сумської області від 12.09.2017 року, залишеним у силі постановою Верховного Суду від 22.05.2019 року, було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1937 500 грн. Після одержання виконавчого листа №2/577/917/14 від 13.10.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу у розмірі 1 937 500 грн. та 546,64 грн. судового збору, позивачем було подано вказаний виконавчий лист до Конотопського міськрайонного суду Сумської області. Вже 20.10.2017 року, було відкрито виконавче провадження №54946644 по примусовому виконанню вищевказаного виконавчого листа. Суму боргу в розмірі 1 937 500 грн. сплачено ОСОБА_3 на депозитний рахунок ГТУЮ у Сумській області лише 18.07.2019 року. Водночас, за період існування боргу ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 з 08.11.2012 року (день прийняття протоколу ЦВК «Про результати виборів народних депутатів України в одномандатному виборчому окрузі №160») до 18.07.2019р. (день сплати боргу), ОСОБА_4 поніс інфляційні втрати на суму боргу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, ефективним способом захисту прав позивача є заявлення позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу за період існування заборгованості ОСОБА_3 перед ОСОБА_4 з 24.07.2016 року до 18.07.2019 року.

Представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_6 , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожен окремо, в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували з обставин викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні, які надав позивач. Також, кожен окремо пояснив, що після певних перемовин ОСОБА_9 , який представляв інтереси ОСОБА_3 , досяг із ОСОБА_4 домовленостей, які були зафіксовані в мировій угоді, підписаної сторонами 12.01.2015 року. За змістом якої: ОСОБА_4 після отримання 150000 доларів США відмовлявся від претензій до ОСОБА_3 Частину цих коштів у сумі 15000 і 35000 доларів США ОСОБА_4 отримав до підписання мирової угоди, решту в сумі 100000 доларів США - під час підписання угоди. З Мирової угоди було передбачено, що ніяких інших коштів ОСОБА_3 сплачувати ОСОБА_4 не повинен і у останнього не буде до ОСОБА_3 ніяких претензій. Про отримання грошей в сумах 15000 та 35000 доларів США Талала ОСОБА_10 надавав відповідні розписки. Отримання решти суми в розмірі 100000 доларів США підтверджується підписанням мирової угоди ОСОБА_4 . Відтак станом на 12.01.2015 року, ОСОБА_3 в повному обсязі виконав свої зобов`язання перед ОСОБА_4 , а тому підстави для застосування до нього санкції за прострочення виконання зобов`язання відсутні. З невідомих мені причин, Вищий спеціалізований суд заяву про затвердження мирової угоди по суті не розглянув. Таким чином, враховуючи ту обставину, що свої зобов`язання перед ОСОБА_4 виконав ОСОБА_3 ще 12.01.2015 року, а рішення суду від 12.09.2017 року є по суті своїй помилковим і призвело до подвійної сплати коштів ОСОБА_4 , то і відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 будь яких додаткових коштів. Крім того, між позивачем та відповідачем за договором виникли зобов`язання в доларах США. Відповідач отримував від позивача кошти в іноземній валюті. Грошові кошти у розмірі 1 937 500 гривень, які за рішенням Апеляційного суду Сумської області відповідач повернув позивачу, також були обраховані судом виходячи з прив`язки до іноземної валюти за офіційним курсом Національного банку України. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу в національній валюті не змінює природу грошового зобов`язання як такого, що визначене в іноземній валюті. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. За таких підстав, вимога позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат за прострочення боргу за договором у розмірі 748 068,75 грн. не підлягає задоволенню.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 08.08.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання на 05.09.2019 року (а.с.33).

Протокольною ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.09.2019 року у зв`язку з клопотанням представника відповідача підготовче судове засідання відкладено на 03.10.2019 року (а.с.71).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.10.2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті на 05.11.2019 року (а.с.98)

Вислухав пояснення представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_6 , відповідача ОСОБА_3 та його представників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідків, вивчивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні цивільну справу №577/3405/14-ц суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1,7ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

В судовому засіданні встановлено, що 10 липня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_3 з вимогою про стягнення грошових коштів в розмірі 1 000 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 22.09.2014 року, становить 13 434 133 грн. на підставі укладеного 18 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 письмового договору про спільну діяльність оскільки, відповідач не забезпечив успішність виборчої кампанії та перемогу позивача за округом №160 на виборах народних депутатів у 2012 році. Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 12 951 220 грн. згідно угоди про сумісну діяльність від 18 січня 2012 року та 3 654 грн. 00 коп. судового збору, а всього 12 954 874 грн. (а.с.149-152).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката Шевчишина Р.О. задоволено. Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 20 жовтня 2014 року у даній справі скасовано, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів (а.с.145-148).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 квітня 2017 року касаційну скаргу ОСОБА_4 подану представником ОСОБА_11 , задоволено частково, рішення апеляційного суду Сумської області від 22 грудня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.140-144).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12.09.2017 року, залишеним у силі постановою Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі №577/3405/14-ц стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 1 937 500 грн., судові витрати в сумі 546,64 грн. та зокрема, було встановлено, що 18 січня 2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено письмовий договір про спільну діяльність. Пунктом 1 договору встановлено, що предметом цього договору є сукупність організаційних, технічних, юридичних та будь-яких інших дій, що необхідні для успішного проведення виборчої кампанії на виборах народних депутатів до Верховної Ради України за мажоритарним одномандатним округом, визначеним у територіальних межах міста Конотоп і Конотопського району Сумської області (в подальшому «Округ») в інтересах ОСОБА_4 Підпунктом 2.1.2 договору передбачено, що відповідач зобов`язався при реалізації проекту забезпечити: всебічну та повну допомогу на підтримку позивачу при реалізації положень цього договору та проведенні усього комплексу передвиборчої кампанії в цілому; організаційно-технічне супроводження питань позивача, пов`язаних із предметом цієї угоди та передвиборчої кампанії позивача в окрузі; безпосереднє представництво інтересів позивача та участь у передвиборчій кампанії, залучення осіб до роботи у передвиборчому штабі, агітаційних групах та виборчих комісіях у якості спостерігачів та довірених осіб; проведення необхідних узгоджень, консультацій і співбесід в органах державної влади (Адміністрація Президента, Кабінет Міністрів, Сумська обласна адміністрація), виборчих штабах партій (Партія регіонів), впливовими представниками бізнесу, влади і громадських організацій та об`єднань, з метою висування і підтримки у цьому Окрузі єдиного узгодженого кандидата в депутати в особі позивача. Зазначені дії відповідач здійснює до отримання другого авансового платежу; здійснювати усі інші необхідні дії для успішного проведення виборчої кампанії позивача в Окрузі, направлені на обрання позивача та прийняття рішення Центральної виборчої комісії про обрання позивача народним депутатом в Окрузі відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач за умовами договору (підпункт 2.1.1. розділу 2 «Обов`язки сторін» договору) взяв на себе зобов`язання забезпечити: організацію роботи виборчого штабу як кандидата в депутати, створення ініціативних та робочих агітаційних груп; особисту участь в перевиборчій кампанії; юридичний та консультаційний супровід питань, пов`язаних з предметом цього договору; виробництво необхідної рекламної продукції і агітаційних матеріалів; надання практичної допомоги мешканцям ОСОБА_12 у вирішенні окремих проблемних питань в рамках перевиборчої кампанії; фінансування перевиборчої кампанії в рамках, необхідних і визначених виборчим штабом; фінансування відповідача з метою успішної і повної реалізації предмета договору і мети виборчої кампанії позивача, відповідно до положення розділу 3 цього договору. Розділом 3 «Фінансування діяльності» (пункти 3.2. - 3.5.) договору передбачено таке: позивач сплачує відповідачу для успішного, ефективного і своєчасного виконання взятих на себе зобов`язань грошову винагороду у розмірі 12 105 000, 00 грн. Оплата здійснюється у три етапи: - перший авансовий платіж до 20 січня 2012 року в розмірі 2 421 000, 00 грн.; - другий авансовий платіж в розмірі 3 631 500, 00 грн.; - третій авансовий платіж в розмірі 6 052 500, 00 грн. сплачується відповідачу після успішного проведення виборчої кампанії позивача та обрання його народним депутатом в Окрузі відповідно до вимог чинного законодавства. Платежі та факт виконання зобов`язань підтверджуються розписками сторін. Відповідно до розписки від 18 січня 2012 року, підписаної відповідачем, він отримав від ОСОБА_4 аванс у сумі 2 424 000, 00 грн (еквівалент 300 000, 00 дол. США) згідно з пунктом 3.3. розділу 3 договору про спільну діяльність від 18 січня 2012 року. З розписки від 31 січня 2012 року також підписаної відповідачем слідує, що він отримав від ОСОБА_4 аванс у сумі 450 000, 00 дол. США згідно з пунктом 3.3 розділу 3 договору про спільну діяльність від 18 січня 2012 року. В розписці від 21 травня 2012 року, підписаній відповідачем, зазначено про отримання ним від позивача станом на 21 травня 2012 року грошових коштів у розмірі 1 000 000, 00 дол. США згідно з договором про спільну діяльність від 18 січня 2012 року. Порядок відшкодування витрат і збитків, пов`язаних із спільною діяльністю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , встановлений умовами договору, оскільки саме його укладення є результатом домовленостей між сторонами. Зокрема зазначене питання врегульовано умовами пункту 3.2 договору про спільну діяльність. За умовами укладеного сторонами договору виключно підстави отримання відповідачем третього платіжу пов`язувалися із досягненням певної конкретної мети - обранням ОСОБА_4 народним депутатом України. Ця мета договору досягнута не була, а тому відсутні підстави для отримання відповідачем зазначених грошових коштів, які й підлягають ним поверненню. Стосовно перших двох платежів, здійснених позивачем відповідачу, то ці платежі позивача є його витратами на здійснення спільної діяльності, обов`язок з їх повернення відповідачем ані укладеним договором, ані чинним законодавством не передбачений. Наведені умови договору про спільну діяльність та встановлені судом апеляційної інстанції обставини спростовують доводи ОСОБА_3 про те, що кошти у розмірі 1 000 000 дол. США отримані ним від позивача для фінансування виборчої кампанії у порядку пункту 3.1 договору, а не пункту 3.2 договору. Так само і доводи ОСОБА_4 щодо наявності підстав для повернення усієї суми сплачених грошових коштів, зокрема, і авансових платежів, сплата яких за умовами договору про спільну діяльність не пов`язувалась з досягнення позитивного результати, визначеного договором, - із обранням ОСОБА_4 народним депутатом України, є необґрунтованими та такими, що не відповідають умовам договору та встановленим обставинам справи (а.с.19-24,157-163).

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням наведеного суд вважає, що встановлені обставини рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12.09.2017 року, залишеним у силі постановою Верховного Суду від 22.05.2019 року у справі №577/3405/14-ц не підлягають доказуванню, зокрема і не потребує повторного доведення факт того, що кошти стягнуті з ОСОБА_3 в розмірі 1 937 500 грн. були не в зв`язку з невиконанням останнім зобов`язань передбачених договором про спільну діяльність, а підлягають поверненню в зв`язку з тим, що обставина за якої ОСОБА_3 повинен був їх отримати згідно умов Договору не настала.

Враховуючи вищевикладене, оскільки розмір коштів які підлягають поверненню ОСОБА_4 та стягнуті з ОСОБА_3 , встановлений рішенням Апеляційного суду Сумської області від 12.09.2017 року у справі №577/3405/14-ц, тому суд вважає що зобов`язання ОСОБА_3 про сплату ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 1 937 500 грн. виникло з моменту набрання законної сили вказаного рішенням, тобто з 12.09.2017 року.

Постановами старшого державного виконавця Конотопського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області серії ВП № 54946644 від 20.10.2017 року, було відкрито виконавче провадження про стягнення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у розмірі 1937500 грн. та 546,64 грн. судового збору (а.с.25).

18.07.2019 року кошти в розмірі 1937500 грн. були сплачені ОСОБА_3 на депозитний рахунок ГТУЮ у Сумській області (а.с.119-122).

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною п`ятою статті 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими.

За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній і у постанові від 6 липня 2016 року № 6-1946цс15.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок(ст.253 ЦК).

Відповідачем не надано доказів щодо наявності обставин, які б перешкоджали йому виконати рішення суду і тим самим мінімізувати збитки позивача.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та три процента річних є правомірним та підлягають задоволенню за період з 21.09.2017 року по 18.07.2019 року.

Відповідно до розрахунку, викладеному в листі Верховного суду України за № 62-97 від 03.04.1997 року щодо рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляцій при розгляді судових справ, використовуючи формулу розрахунку - [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] х[Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Період прострочення з 21.09.2017 року по 18.07.2019 року становить: 1937500 грн. х 117,34…% / 100% - 1937500 грн. = 336 021,47 грн. - інфляційні нарахування за період з дати набрання рішення суду законної сили по дату сплати на депозитний рахунок.

Розрахунок 3% річних від простроченої суми 1937500 грн. за період з 21.09.2017 року по 18.07.2019 року: 1937500 грн. х 3%річних х 667(кількість прострочених днів) / 365=106 217,47 грн.

Беручи до уваги наведені обставини, суд приходить до висновку, що у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду з відповідача слід стягнути в порядку ст. 625 ЦК 336 021,47 грн. - інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання та 106 217,47 грн.-3% річних від простроченої суми.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 посилається на ту обставину, що після певних перемовин ОСОБА_9 , який представляв його інтереси, досяг із ОСОБА_4 домовленостей, які були зафіксовані в мировій угоді, підписаної сторонами 12.01.2015 року. За змістом якої: ОСОБА_4 після отримання 150000 доларів США відмовлявся від претензій до ОСОБА_3 Частину цих коштів у сумі 15000 і 35000 доларів США ОСОБА_4 отримав до підписання мирової угоди, решту в сумі 100000 доларів США - під час підписання угоди. Про отримання грошей в сумах 15000 та 35000 доларів США Талала ОСОБА_10 надавав відповідні розписки. Отримання решти суми в розмірі 100000 доларів США підтверджується підписанням мирової угоди ОСОБА_4 . Вказані обставини в судовому засіданні, кожен окремо, також підтвердили свідки: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 . Проте, на підставі ч. 4 ст. 82 ЦПК України, вказані обставини не можуть бути враховані судом, оскільки ці обставини вже враховувалися при ухваленні Апеляційним судом Сумської області рішення від 12.09.2017 року в справі №577/3405/14 та не зважаючи на сплату вказаної грошової суми, даним рішенням з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 стягнуто грошові кошти в розмірі 1 937 500 грн.

Також, в запереченнях відповідач ОСОБА_3 посилається на ту обставину, що між ним та позивачем за договором про спільну діяльність, виникли зобов`язання в доларах США. Грошові кошти у розмірі 1 937 500 гривень, які за рішенням Апеляційного суду Сумської області ОСОБА_3 повернув позивачу, також були обраховані судом виходячи з прив`язки до іноземної валюти за офіційним курсом Національного банку України. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Проте вказані посилання суд не бере до уваги оскільки, відповідно до змісту укладеного між сторонами договору, а саме пунктів 3.2, 3.3 валютою зобов`язання сторони визначили українську гривню. Серед наведених умов відсутнє посилання на застосування еквівалента долара США для обрахунку або перерахунку зазначених сум. З огляду на зазначене заперечення відповідача проти позову на підставі того, що за договором про спільну діяльність, виникли зобов`язання в доларах США, не ґрунтуються на змісті укладеного між сторонами договору. Пункт 3.5 договору сформульований окремо від пунктів 3.2, 3.3 договору, його тлумачення не дозволяє зробити висновок про поширення його дії на умови договору про необхідність сплати платежів за пунктами 3.2, 3.3 з урахуванням еквівалента іноземної валюти. Посилання у досліджених судами розписках відповідача про отримання грошових коштів у доларах США не доводять необхідності сплати боргу з урахуванням курсу іноземної валюти, оскільки за своєю правовою природою ці розписки не є документами, які породжують зобов`язання та встановлюють його правила та умови, а лише підтверджують факт виконання окремих умов укладеного договору. Таким чином, у пунктах 3.2, 3.3 договору сторони з урахуванням принципу свободи договору вільно, на власний розсуд визначили, що позивач сплачує відповідачу винагороду у гривні без посилання на необхідність враховувати еквівалент іноземної валюти під час обрахунку суми боргу.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 509, 524, 533-535, 625 ЦК України , ст.ст. 10-14, 76-81, 141, 247, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 336 021,47 грн. - інфляційні нарахування за прострочення виконання зобов`язання та 106 217, 47 грн. - 3% річних від простроченої суми, а всього: 442 238,94 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4422,38 грн. сплаченого судового збору

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через Конотопський міськрайонний суд Сумської області.

Повне судове рішення складено 14 листопада 2019 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Суддя Галян С. В.