Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1199/19
Провадження № 2/382/677/19
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

31 жовтня 2019 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів, в котрому зазначено, що 16 вересня 2006 р. вона уклала шлюб з відповідачем. За час перебування у шлюбі у них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На даний час діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. З березня 2019 р. вони припинили шлюбні стосунки та спільне господарство, проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, не приймає участі у їх вихованні. Вважає, що примирення між ними неможливе, у зв"язку з чим просила шлюб розірвати та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 4 236 грн., щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 16 серпня 2019 року відкрито провадження у даній справі.

В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку, лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно із ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За змістом ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

В силу ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно прецедентної практики Європейського Суду з прав людини об`єктом статті 8 указаної Конвенції є, в основному, захист людини від будь-якого втручання з боку державних органів. Однак це положення не просто змушує державу утримуватись від такого втручання. Крім цього, насамперед поряд з існуванням негативних зобов`язань, існують позитивні зобов`язання, пов`язані з ефективною повагою до приватного або сімейної життя. Ці зобов`язання можуть включати в себе вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин між окремими особами (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

В судовому засіданні установлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1885, (свідоцтво про шлюб, а.с. 6). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (копії свідоцтв про народження, а.с. 7-8). Подружжя втратило почуття любові та поваги один до одного, з березня 2019 р. проживає окремо, не підтримує шлюбних стосунків, веде окреме господарство.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що сім"я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і його необхідно розірвати.

Малолітні діти сторін проживають разом з матір"ю та перебувають на її утриманні, (акт обстеження від 21.06.2019 р., а.с. 9). Син ОСОБА_4 відвідує дитячий садок "Волошка", а донька ОСОБА_5 навчається в 6 класі Яготинської загальноосвітньої школи I- III ступенів № 1, (довідки, а.с. 10-11). Всі витрати на придбання одягу, продуктів харчування, шкільного приладдя позивачка несе самостійно. ОСОБА_1 проживає разом з батьками, працює в ДУ "НПМЦДКК МОЗУ" на посаді сестри мед.-анест. 1 кат. та її середній заробіток за період з грудня 2018 р. по травень 2019 р. становить 19 028, 83 грн. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей, не приймає участі у їх вихованні, хоча є здоровою працездатною особою, інших утриманців не має, а тому може надавати таку допомогу.

Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини.

Враховуючи ті обставини, що відповідач здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а з 1 липня 2019 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 р. становить 1699 гривень, для дітей віком від 6 до 18 р.- 2 118 грн., то суд вважає, що з відповідача на утримання малолітніх дітей необхідно стягнути аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 2118 гривень на кожну дитину, щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Керуючись ст. ст. 10, 81,206,259, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 24,56, ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 141,180-182, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 16 вересня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1885 розірвати.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2118 (дві тисячі сто вісімнадцять) гривень, на кожну дитину, щомісячно, починаючи із 5 липня 2019 р. і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 - 768, 40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь держави - 768, 40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачкою рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Литвин Л.І.