Справа № 483/2006/18
Провадження № 22-ц/812/1678/19 Суддя-доповідач апеляційного суду - Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участю: представника позивача Стинки С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Стинкою Сергієм Олександровичем

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Шевиріної Т.Д., в приміщенні того ж суду о 19 год. 07 хв. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (надалі - ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА») про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и л а:

В жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив стягнути з нього на свою користь 214 038,30 грн. у відшкодування майнової шкоди та 1 600 грн. витрат на проведення експертного дослідження.

Позивач зазначав, що 27 червня 2017 року приблизно о 11-30 год. біля будинку №12 по вул. Ольвійській в м. Очакові Миколаївської області відбулося зіткнення належного йому автомобіля марки Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Skoda», державний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. Згідно звіту автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту становить 214 038,30 грн., яка в добровільному порядку не сплачена.

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

У лютому 2019 року, представник позивача адвокат Стинка С.О. звернувся до суду з уточненою заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь в рахунок відшкодування майнової шкоди 115 638грн. 30 коп., з яких на відновлення попереднього стану автомобілю 114 038, 30 грн. та проведення оцінки вартості збитків 1600 грн. Також, позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на його користь страхову суму в розмір 100 000 грн.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 квітня 2019 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та прийнято до розгляду уточнену позову заяву.

В подальшому ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 липня 2019 року задоволено заяву представника позивача адвоката Стинки С.О. про відмову від позову в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 115 638, 30 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди та в частині цих вимог провадження у справі закрито.

У зв`язку з цим, за заявою ОСОБА_2 , в порядку ст. 142 ЦПК України ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто 13 414,35 грн. в рахунок відшкодування витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування шкоди відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування протягом річного строку, передбаченого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому вимоги до страховика задоволенню не підлягають.

В апеляційній скарзі представник позивача - адвокат Стинка С.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального права та їх неправильне застосування, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлення факту страхового випадку перешкоджало поданню заяви про страхове відшкодування.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Українська страхова компанія АСКА» посилаючись на необґрунтованість та безпідставність апеляційної скарги просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За положеннями статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України і обраний позивачем.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

При цьому, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, для чого роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і допомагає здійсненню їхніх прав.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 27 червня 2017 року близько 11-30 год. по вул. Ольвійській в м. Очакові Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Skoda», державний номер НОМЕР_2 під керуванням відповідача ОСОБА_2 (т. 1 а.с.55-56).

Автомобіль Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_1 , який в результаті дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений (т. 1 а.с. 7).

Згідно звіту №16/07-17 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу від 11 липня 2017 року, розмір збитків, завданих власнику автомобіля Mercedes, держаний номер НОМЕР_1 складав 214 038,30 грн. (т.1 а.с.16-29).

Відповідно до полісу № АК/4706303 від 29 серпня 2016 року обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та ОСОБА_2 , страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третій особі під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. Забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Skoda», державний номер НОМЕР_2 . Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну - 100 000 грн., франшиза - 1000 грн. Отже, ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого, складає 99 000 грн. (100 000 грн. 1 000 грн.) (т. 1 а.с. 60).

Постановою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 14 серпня 2018 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питаннях чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

За такого, суд першої інстанції на підставі наданих та досліджених доказів схеми ДТП, фотознімків з місця пригоди, показів свідків, дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_2 вини у вчиненні ДТП, оскільки останній в порушення п. 10.1 Правил дорожнього руху не переконавшись в безпечності маневру, здійснив розворот у місці, де дорожня розмітка позначена суцільною смугою, тобто не дозволяє цього роботи, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Визначаючи обов`язок страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (в окремих випадках Моторного (транспортного) страхового бюро України) виплатити страхове відшкодування законодавцем у положеннях статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», було передбачено випадки, з настанням яких страховик набуває правових підстав для відмови у здійсненні такої виплати, зокрема, у випадку, коли потерпілим чи особою, яка має право на отримання відшкодування, не було протягом року з моменту скоєння ДТП подано заяви про виплату страхового відшкодування.

Тобто право кредитора (потерпілого) на отримання відшкодування завданої йому шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів узятих на себе зобов`язань не є безумовним, а пов`язується з поданням до такого страховика заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування), що у свою чергу законодавець обмежує річним строком з моменту скоєння відповідної ДТП.

Відтак, право отримати відшкодування завданої шкоди шляхом виконання страховиком за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Моторного (транспортного) страхового бюро України), узятих на себе зобов`язань виникає виключно за умови подання потерпілим у визначений законодавством строк заяви про здійснення страхової виплати (відшкодування) та пов`язаного з цим ризику, який полягає у можливості реалізації страховиком наданого йому положеннями підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» права на відмову у виплаті страхового відшкодування в разі неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених строків.

При цьому, закріплюючи в положеннях указаної норми відповідні правові наслідки, законодавець не ставив їх настання в залежність від суб`єкта звернення із заявою до страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів про здійснення страхового відшкодування, а навпаки, презюмував те, що з відповідною заявою має звернутися потерпілий або інша особа, яка має право на отримання відшкодування, що закріплено в положеннях статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на викладене вбачається, що закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право страховика за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відмовити у здійсненні страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 910/7449/17.

Як встановлено судом під час розгляду справи позивач із заявою про страхове відшкодування до страховика не звертався, а з позовом до суду звернувся лише 22 жовтня 2018 року, тобто з пропуском строку, встановленого підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що право для звернення до страховика у нього виникло лише 12 липня 2018 року, з моменту набрання чинності постанови Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 3 жовтня 2018 року в справі №753/5293/16-ц, строк, зазначений у підпункті 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є присічним і поновленню не підлягає.

Та обставина, що винну у ДТП особу було встановлено судовим рішенням лише 12 жовтня 2017 року, не дає підстав для висновку, що позивач отримав статус потерпілої особи з моменту визнання судом винною особою водія іншого автомобіля.

Позивач, як власник пошкодженого автомобіля, мав право на звернення до страховика ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» у визначений законом строк з відповідною заявою, проте таким правом не скористався.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не впливають на висновки суду, ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому на підставі ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Стинкою Сергієм Олександровичем залишити без задоволення.

Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 31 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного її тексту до Верховного Суду у порядку та випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.