Номер провадження: 22-ц/813/2436/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.

суддів Журавльова О.Г., Кравця Ю.І.

з участю секретаря Ткачука В.О.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідачі - ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «ПІК»

треті особи - Виконавчий комітет Одеської міської ради, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інвест Таун», Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження апеляційну ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2018 року про стягнення судових витрат у складі судді Абухіна Р.Д.

в с т а н о в и в:

У вересні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «ПІК», треті особи Виконавчий комітет Одеської міської ради, ТОВ «Інвест Таун», Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» про визнання недійсним договору про інвестування житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування квартири, виселення та вселення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ «ПІК», треті особи Виконавчий комітет Одеської міської ради, ТОВ «Інвест Таун», Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» про визнання недійсним договору про інвестування житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування квартири, виселення та вселення залишений без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, оскільки позивач повторно не з`явився у судове засідання та не подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

16 серпня 2018 року, ОСОБА_3 , представник ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про стягнення судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що ухвалою Приморського районного суду від 16 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду, а відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити про компенсацію здійснених ним судових витрат.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2018 року заява ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правову допомогу задоволена. Стягнуто зі ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 29600 грн.

Не погоджуючись з ухвалою суду про стягнення судових витрат, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, в задоволені заяви ОСОБА_3 , представника ОСОБА_2 відмовити, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною.

У обґрунтуванні своєї апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_3 надано прибутковий касовий ордер та квитанцію, але підтвердженнями про оплату можуть бути лише відповідні банківські документи, також обов`язково повинно бути підписані акти виконаних робіт між замовником та виконавцем, але судом про це в ухвалі не зазначено, в зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню.

У своєму відзиві ОСОБА_3 , представник ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції прийняв рішення у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Одночасно представник ОСОБА_2 у відповідності до ст.ст. 133, 137 ЦПК України, просить при ухваленні судового рішення, вирішити питання про розподіл судових витрат понесених ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Указом Президента України № 452/2017 від 29 грудня 2017 року «Про ліквідацію апеляційних судів та утворення апеляційних судів в апеляційних округах», ліквідовано Апеляційний суд Одеської області, створено Одеський апеляційний суд, який здійснює правосуддя в апеляційному окрузі, який включає Одеську область, з місцезнаходженням у м. Одесі.

Відповідно до ч.6 ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно - територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Частиною 5 ст. 31 ЦПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду.

На виконання вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ЦПК України рішенням зборів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 №1 днем початку роботи суду визначено 03.01.2019, до якого підлягають передачі всі справи, що перебували в провадженні Апеляційного суду Одеської області.

За результатами автоматичного розподілу після створення нового суду визначено склад колегії суддів: Комлевої О.С. - головуючого судді, суддів - Журавльова О.С., Кравця Ю.І.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.01.2019 року цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2018 рокубула прийнята до провадження та призначена до розгляду.

В судове засідання, призначене на 08 травня 2019 року ОСОБА_1 , представники ПАТ «ПІК», третіх осіб Виконавчого комітету Одеської міської ради, ТОВ «Інвест Таун», Державного підприємства Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» не з`явились, були сповіщені належним чином.

Від представника апелянта, на адресу суду, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 (а.с. 22-28 т. 4)

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд звертає увагу нату обставину, що справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 перебуває у провадженні апеляційного суду з жовтня 2018 року, з метою дотримання строків розгляду справи, колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, пояснення представника ОСОБА_2 ., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з одночасним вирішенням питання про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 375ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ПАТ «ПІК», треті особи Виконавчий комітет Одеської міської ради, ТОВ «Інвест Таун», Державне підприємство Міністерства оборони України «Південьвійськбуд» про визнання недійсним договору про інвестування житла, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на квартиру, визнання права власності на квартиру, витребування квартири, виселення та вселення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 був залишений без розгляду.

16 серпня 2018 року представник заявника ОСОБА_2 звернулася до суду з заявою про стягнення судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на те, що ухвалою Приморського районного суду від 16 серпня 2018 року позов ОСОБА_1 залишений без розгляду, при цьому відповідно до ч. 5, ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити про компенсацію здійснених ним судових витрат.

Задовольняючи заяву представника заявника ОСОБА_2 про стягнення судових витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 приймає участь у справі не самостійно, а шляхом залучення представника - адвоката, витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача у разі відмови в задоволенні позову або залишення позову без розгляду.

За умовами пункту 3.1. договору про надання правової допомоги № 50 від 15 квітня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та адвокатом Зудовою В.В. вартість однієї години роботи адвоката встановлена на рівні 400,00 грн.

Відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги № 50 від 15 квітня 2015 року (розрахунку погодинної вартості правової допомоги), - загальна кількість витрачених годин на правничу допомогу адвоката за період 03 квітня 2015 року по червень 2016 року становила 23 годину, вартістю 9 200 грн., про стягнення яких 08 червня 2016 року було до суду було подано відповідну заяву.

Крім того відповідно до додатку №2 до договору про надання правової допомоги № 50 від 15 квітня 2015 року (розрахунку погодинної вартості правової допомоги), - загальна кількість витрачених годин на правничу допомогу адвоката за період з липня 2016 року по серпень 2018 року становила 51 годину, вартістю 20 400 грн.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що відповідно до додатку №1 до договору про надання правової допомоги № 50 від 15 квітня 2015 року (розрахунку погодинної вартості правової допомоги), - загальна кількість витрачених годин на правничу допомогу адвоката за період 03 квітня 2015 року по червень 2016 року становила 23 годину, вартістю 9 200 грн., про стягнення яких 08 червня 2016 року було до суду було подано відповідну заяву. Згідно поданої представником відповідача квитанції до прибуткового касового ордеру відповідачка сплатила йому суму 9 200 грн. за надання правничої допомоги за період 03 квітня 2015 року по червень 2016 року.

Відповідно до додатку №2 до договору про надання правової допомоги № 50 від 15 квітня 2015 року (розрахунку погодинної вартості правової допомоги), - загальна кількість витрачених годин на правничу допомогу адвоката за період з липня 2016 року по серпень 2018 року становила 51 годину, вартістю 20 400 грн. Згідно поданої представником відповідача квитанції до прибуткового касового ордеру № 5 відповідачка сплатила йому суму 20 400 грн. за надання правничої допомоги за період з липня 2016 року по серпень 2018 року.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення зі ОСОБА_1 судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу, оскільки визначений адвокатом розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт за понад три роки розгляду справи у суді; ціною позову та значенням справи для сторони, також представником відповідача було надано до суду належні та допустимі докази понесених ним витрат у справі.

На підставі вищевикладеного, суд на законних підставах стягнув зі ОСОБА_1 судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 29600 грн., що відповідає вимогам Закону та підтверджується матеріалами справи.

Судове рішення відповідає вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки судові процедури повинні бути справедливими і розумними як до відповідача, так і до позивача.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 надано прибутковий касовий ордер та квитанцію, але підтвердженнями про оплату можуть бути лише відповідні банківські документи, також обов`язково повинно бути підписані акти виконаних робіт між замовником та виконавцем, але судом про це в ухвалі не зазначено, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ОСОБА_3 були надані до суду належні та допустимі докази понесених судових витрат у справі, які містяться в матеріалах справи, про, що булр зазначено судом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для її скасування відсутні.

Одночасно, у відповідності до ст. 133, 137 ЦПК України, судом апеляційної інстанції розподіляються судові витрати ОСОБА_2 , понесені нею за сплату правничої допомоги, при розгляді справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 2800 гривен.

З урахуванням того, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з неї також на користь ОСОБА_2 підлягають понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2800 гривен (а.с. 197 -201 т. 3).

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

УхвалуПриморського районного суду м. Одеси від 22 серпня 2018 року - залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , понесені судові витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2800 (дві тисячі вісімсот) тисяч гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 10 травня 2019 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ О.Г. Журавльов

______________________________________ Ю.І. Кравець