Справа № 629/2243/17
Номер провадження 2/629/31/19
05.11.2019 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судовим засіданням - судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання-Котяй А.Ю., розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області в місті Лозова Харківської області цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та про поділ спільного майна, представник позивача- ОСОБА_3 , представник відповідача - ОСОБА_4 ,-
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилалась на те, що з травня 2004 року по 20.11.2012 рік сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належав на праві спільної сумісної власності позивачу та її сину - ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, позивач з відповідачем вели спільне господарство, доглядали та виховували спільну дитину - ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , мали спільний бюджет. За час проживання разом сторони придбали таке майно, яке позивач оцінює: пральну машинку «Samsung», яку придбали в 2012 році - в 3000,00 грн., телевізор плазмовий «Samsung», який придбали в 2012 році - в 7 000,00 грн., диван, придбаний в 2012 році- 1600,00 грн., диван, придбаний в 2012 році - 1500,00 грн., , газову піч, яку придбали в 2012 році - в 1000,00 грн., холодильник «Днепр»,придбаний в 2012 році - в 1500,00 грн., холодильну камеру, придбану в 2012 році - в 1100,00 грн. Загальна вартість побутового майна становить 16 700,00 грн. Також було придбано транспортний засіб Opel Movano, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , трактор МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_1 , 1991 року випуску, які, як вказує ОСОБА_1 , вона не в змозі оцінити, так як вони незаконно, бо нею не надавалася згода на відчуження, вибули із власності відповідача - ОСОБА_2 Транспортні засоби за усною домовленістю були оформлені на відповідача. За час спільного життя сторони придбали житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якого станом на 20.09.2012 року становила 101 900,00 грн. Після придбання будинку, сторони почали проживати в ньому родиною, про що в позові вказує позивач. Враховуючи те, що в добровільному порядку, вирішити спір не має можливості, позивач звернулася до суду.
18.07.2017 року провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду.
08.09.2019 року відповідач надав заперечення, в яких зазначив, що він не визнає вимоги в повному обсязі з підстави того, що у зареєстрованому шлюбі з позивачем знаходився з 21.11.2012
року по 13.04.2017 року. Як вказує ОСОБА_2 , до реєстрації шлюб у нього було дошлюбне майно. Так, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , придбала відповідачу його мати на його ім`я, позивач участі не брала, транспортні засоби, які вказує ОСОБА_1 , не належать на даний час йому та були придбані до шлюб, автомобіль є власністю матері відповідача. Щодо проживання однією сім`єю до реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 зазначив, що у нього дійсно є донька і всі фотознімки свідчать про його відношення до неї, а не про спільне проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_1 . Також, відповідач вказував на те, що вони зареєстровані за різними адресами. Відповідач вказав, що спільне проживання однією сім`ю до реєстрації шлюбу позивачем не доведено, у зв`язку з чим, він просить відмовити у задоволенні позову.
04.12.2017 року ОСОБА_2 надав суду заперечення на уточнений позов, а саме вказав, що позивач не надала підтверджень часу придбання та джерел придбання майна, вказала невідомо звідки взяту суму вартості транспортних засобів, які були придбання до шлюбу з ОСОБА_1 за особисті кошти. Та додатково вказав інформацію зазначену в запереченні на позов.
23.01.2019 року представником позивача було надано клопотання про проведення врегулювання спору за участі судді, відповідно до ст.201 ЦПК України, однак у судовому засіданні представник відмовилася від заявленого клопотання.
05.11.2019 року у судових дебатах представник позивача зазначила, що проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 однією сім`ю без реєстрації шлюбу з травня 2004 року по 20.11.2012 року підтверджується актом від 23.09.2017 року, згідно якого сторони проживали разом однією сім`єю в с.Закутнівка, придбали разом техніку, їздили відпочивати разом до м.Харкова, а також фотознімками. У ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася спільна дитина, що підтверджується свідоцтвом про народження. Факт спільного проживання та ведення спільного господарства також підтверджували свідки: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , також про це свідчить акт від 08.08.2016 року та рішення про розірвання шлюбу. Покази свідків на стороні відповідача є хибним, так як ОСОБА_12 вказала, що відповідача проживав в смт.Краснопавлівка у матері, однак період з 2004 року по 2012 рік вона не пам`ятає. Свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 зазначали про те, що мати ОСОБА_2 надала гроші на купівлю будинку, так як продала квартиру та з Германії їй надходила компенсація. Дані покази є сумнівними, так з медичної довідки вбачається велика кількість захворювань у матері, на лікування яких потрібні гроші, а також на проживання, а тому невідомо звідки взялась така сума на купівлю будинку сину. Факт того, що мати ОСОБА_2 хвора підтвердив свідок зі сторони відповідача ОСОБА_15 Відповідачем було перереєстровано трактор та автомобіль з метою уникнення поділу. Останній раз ОСОБА_2 офіційно був працевлаштований в 2003 році, з 2004 він не працював, так вони займалися з ОСОБА_1 веденням спільного господарства та оброблянням землі, на цьому сторони заробляли гроші. Враховуючи вказане, просила встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу та розподілити майно, як зазначено в уточненому позові.
Позивач в судових дебатах підтримала представника ОСОБА_3 та додала, що про перереєстрацію автомобіля дізналася тільки через три роки.
05.11.2019 року у судових дебатах представник відповідача вказувала на те, що вимоги позивача ОСОБА_2 не визнає. Сторони проживали разом в період з 21.11.2012 року по 13.04.2017 року, тобто у період зареєстрованого шлюбу, що підтверджується документально. До реєстрації шлюбу відповідач мав майно, а саме житловий будинок в смт.Краснопавлівка, який було придбано у вересні 2012 року, будинок придбано було на гроші його матері, тобто цей будинок є дошлюбним майном. Транспортний засіб МТЗ 80, 1991 року випуску, придбано до знайомства з ОСОБА_1 і станом на 2017 рік у ОСОБА_2 його не має, а тому підлягати поділу він не може. Автомобіль «MOVANO» є зараз власністю його матері та був перереєстрований на неї ще в 2014 році, тобто також поділу не підлягає. Як вказує позивач, вона дізналася про перереєстрацію автомобілю через три роки, тобто в 2017 році, однак жодних дій щодо визнання перереєстрації недійсною не здійснювала. Також представник вказала, що телевізору плазменого взагалі не було. У ОСОБА_2 дійсно є донька і батьківство ним визнано, він надає допомогу доньці та спілкується з нею, але даний факт не свідчить про спільне проживання з ОСОБА_1 та ведення спільного побуту. Позивачем доказів на підтвердження ведення спільного побуту нічого не надано та з довідки цього не вбачається. ОСОБА_2 постійно мешкає в смт.Краснопавлівка і кожного дня знаходиться у матері, займається господарством, про це також зазначали свідки зі сторони відповідача та даний факт підтверджено довідкою Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області. В довідці про склад сім`ї позивача зазначена ОСОБА_1 , її донька та син. Всі докази, надані позивачем, підтверджують лише факт визнання ОСОБА_2 батьківства. Враховуючи вказане, представник просила відмовити в уточненому позові.
Відповідач в судових дебатах підтримав представника ОСОБА_4 та зазначив, що він дійсно є батьком доньки ОСОБА_1 , він з нею спілкується, допомагає їй.
У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_8 . Під час допиту свідок зазначив, що знає ОСОБА_1 давно, ОСОБА_2 знає з 2004 року. Позивач з відповідачем проживали разом в с.Закутнівка з 2004 року, в 2005 році у них народилася донька. В с. Закутніка ОСОБА_1 з ОСОБА_2 мешкали, поки донька не пішла в перший клас. З ними також проживав старший син ОСОБА_1 - ОСОБА_18 . Як вказав свідок, вони спілкувалися як друзі, він був
хрещеним батьком їхньої доньки. Позивач з відповідачем разом займалися господарством, взяли в оренду паї, обробляли земельні ділянки трактором. Син позивача також мав частину паїв. Сторони придбали автомобіль за спільні кошти, як казали самі, в Німеччині до того, як виїхали в смт.Краснопавлівка в 2013 чи в 2014 році на постійне проживання. Зі сторони, як зазначає свідок, проживали як чоловік та дружина, з 2004 по 2013 рік вони з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 бачились кожен день.
У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_10 . Свідок пояснила, що знає позивача та відповідача, спілкувалися як сусіди, вона є хрещеною старшого сина ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заходив до них у гості. Позивач з відповідачем через декілька днів після знайомства почали мешкати разом як звичайна сім`я в будинку, що належав куму, а саме колишньому чоловіку позивача ОСОБА_19 . Вони разом займалися господарством. ОСОБА_2 іноді їздив до смт.Краснопавлівка до матері. У відповідача був автомобіль « Жигули », який належав йому, а після вони разом придбали автомобіль білий в Німеччині у сестри позивача. Також у них з`явився трактор, він не новий, кому належав невідомо. Як казали в селі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були розписані, відповідач нічого поганого про позивача не казав. Як їх донька пішла в школу переїхали до смт.Краснопавлівка, за які кошти куплений будинок невідомо. Син позивача ОСОБА_18 залишився проживати в будинку в с.Закутнівка. Відповідач не працював. Сторони мешкали в с.Закутнівка до 2010 року. Після одруження ще декілька років мешкали в с.Закутнівка.
У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_11 . Під час допиту свідок вказала, що відповідача та позивача знає, дружили сім`ями. В 2004 році ОСОБА_1 та ОСОБА_2 познайомились та почали жити разом. У ОСОБА_1 велике господарство, яке вони вели разом, земельні ділянки обробляли, торгували. В їх сім`ї чоловічу роботу завжди виконував ОСОБА_2 , а жіночу ОСОБА_1 Вони мали господарство -свині, корови, птиці. У відповідача був автомобіль жигулі, але вони збирали на новий. Позивач отримувала гроші у зв`язку із втратою годувальника та відкладала їх на купівлю нового автомобіля. Сторони по справі жили як сім`я. У зв`язку з закриттям школи, вони купили на зароблені гроші будинок в смт.Краснопавлівці. До купівлі будинку придбали автомобіль новий, відповідач їздив до ОСОБА_1 сестри в Німеччину та придбав там автомобіль, ОСОБА_1 сестра допомагала грошима. Також сторони купили разом холодильну камеру, холодильник, ліжко, диван, плазмений телевізор, дитяче ліжко та інше. З матір`ю у ОСОБА_2 були не дуже гарні стосунки, вона скупа жінка. Після переїзду в смт.Краснопавлівка вони розписались приблизно, коли їх доньці було років 4-5, однак ОСОБА_2 почав випивати та підіймати руку на ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вона лежала в лікарні. Через поведінку відповідача, ОСОБА_1 вирішила розірвати шлюб.
У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_14 . Під час допиту свідок зазначив, що позивача з відповідачем знає, ОСОБА_2 є родичем. Восени 2012 року він допомагав перевозити меблі з квартири на мікрорайоні в смт АДРЕСА_3 в гараж до матері ОСОБА_26 , у зв`язку з продажем квартири. Гроші від продажу квартири ОСОБА_26 дала сину на придбання будинку в смт.Краснопавлівка. В придбаному будинку проживала і ОСОБА_1 , які речі придбані ними разом невідомо. У ОСОБА_2 є автомобіль. ОСОБА_2 доглядає за господарством матері - свині, кури, так як ОСОБА_26 погано рухається без паличок.
У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_15 . Під час допиту свідок зазначив, що позивач з відповідачем є його знайомими. Проживає недалеко від сім`ї ОСОБА_2 Допомагав перевозити речі та меблі з квартири на мікрорайоні в АДРЕСА_3 в гараж до матері ОСОБА_26 . Відповідач по справі доглядає за господарством у матері (свині, кури), так як мати погано рухається без палички.
У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_13 . Свідок пояснила, що позивача не знає, знає тільки ОСОБА_2 , який мешкає у матері в смт.Краснопавлівка, та живе неподалеку від них. Мати відповідача рухається лише паличкою, господарством (свині, кури) займається ОСОБА_2 . ОСОБА_26 продала квартиру і на
ті гроші придбала сину будинок. У ОСОБА_2 є донька, про одруження ОСОБА_2 та ОСОБА_1 нічого невідомо. Відповідач постійно знаходиться у матері.
У судовому засіданні від 02.04.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_12 . Під час допиту свідок вказала, що знає лише відповідача, так як мешкає поряд з його матір`ю ОСОБА_26 . Кожного дня ОСОБА_2 знаходиться у матері. ОСОБА_26 продала квартиру та купила сину будинок. У ОСОБА_2 є донька від ОСОБА_1 , однак позивача ніколи не бачила, так як, коли вони до матері ОСОБА_2 приїжджали на машині, вона з неї не виходила. Матір ОСОБА_2 ходить з паличкою.
У судовому засіданні від 03.09.2019 року був допитаний свідок ОСОБА_9 . Під час допиту свідок зазначила, що сторін по справі знає, ОСОБА_1 є її подругою. На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розлучились та займаються поділом майна. Вони проживали разом однією сім`єю. Займалися господарством, обробляли землі, займалися торгівлею. Купили будинок в смт.Краснопавлівці у зв`язку з закриттям школи, та жили там. На будинок збирали гроші разом, до переїзду меблів та телевізору, що знаходяться в придбаному будинку, не було. Сторони придбали автомобіль. Розписалися в с.Закутнівці. Свідок також вказала, що ОСОБА_2 випивав та бив позивача.
При дослідженні письмових доказів, наявних в матеріалах справи, судом встановлені наступні факти та правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_6 , батьком дитини вказаний - ОСОБА_2 , матір`ю вказана - ОСОБА_1 , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 (а.с.16).
21.11.2012 року було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який було розірвано рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.04.2017 року(а.с.15).
Позивач була зареєстрована з 02.07.1993 року у АДРЕСА_2 , та 28.11.2012 року була знята з реєстраційного обліку, на час виписки мала такий склад сім`ї: син - ОСОБА_5 та донька ОСОБА_6 , про що свідчить довідка Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області від 15.05.2017 року(а.с.19).
Відповідно до Акту обстеження від 08.08.2016 року(а.с.20), ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з 2004 року по 2012 рік фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , та вів особисте селянське господарство разом з ОСОБА_1 .
Згідно довідки Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 16.05.2017 року(а.с.17), ОСОБА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , має склад сім`ї: колишній чоловік ОСОБА_2 та донька ОСОБА_6 .
Як вказано в довідці Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 16.05.2017 року(а.с.18.) ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , з 2012 року.
ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_19 , про що свідчить ксерокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 (а.с.22).
Згідно ксерокопії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.12.2002 року(а.с.21), позивач та її син- ОСОБА_5 , отримали у спадок від померлого ОСОБА_19 по 1/3 частці спадкового майна, в яке входив будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_2 .
Враховуючи ксерокопію Державного акта на земельну ділянку(а.с.23), ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 9, 0608 га, яка розташована на території Закутнівської сільської ради Первомайського району Харківської області.
Згідно Протоколу перевірки технічного стану серії АТ №242008(а.с.24), ОСОБА_2 є
власником трактору, марки МТЗ-80, номерний знак НОМЕР_1 , 1991 року випуску.
Відповідно до відповіді ТСЦ №6348 РСЦ МВС в Харківській області №31/20/8-140 від 18.05.2017 року(а.с.25), за ОСОБА_2 зареєстровані наступні транспортні засоби: -КМЗ ДНЕПР МТ1036, 1979 року випуску, дата державної реєстрації 17.12.1993 року, об`єм двигуна (см.куб.) -649; - КРАЗ 8138, 1993 року випуску, дата державної реєстрації 17.12.1993 року; - ПВА 1, 2007 року випуску, дата державної реєстрації 11.10.2007 року.
Як вбачається з договору купівлі-продажу житлового будинку від 20.09.2012 року(а.с.34), ОСОБА_2 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 , про що свідчить витяг з державного реєстру правочинів (а.с.35), витяг про державну реєстрацію прав від 11.10.2012 року(а.с.36), технічний паспорт на житловий будинок(а.с.37-40), висновок про вартість майна (а.с.42-50).
Позивачем надані фотознімки, які знаходяться в матеріалах справи в конверті(а.с.74, 177), на яких відповідач сфотографований з донькою та позивачем.
Згідно відповіді начальника ТСЦ №6348 РСЦ МВС в Харківській області від 05.08.2017 року(а.с.82), 14.08.2008 року автомобіль OPEL MOVANO, 2004 року випуску, номер кузова НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_3 , був зареєстрований за ОСОБА_2 , однак 09.01.2014 року автомобіль був перереєстрований на ОСОБА_26 .
Враховуючи відповідь начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 12.10.2017 року(а.с.136), трактор МТЗ-80, 1991 року випуску, заводський номер НОМЕР_9 , №двигуна НОМЕР_10 , станом на 10.10.2017 року за ОСОБА_2 не обліковується, 19.02.2014 року даний трактор зареєстровано за громадянином ОСОБА_7 .
Відповідно до відповіді Лозівського ВП від 29.09.2017 року(а.с.138), за фактом спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень було внесено відомості в ЄРДР та відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження було закрито 15.02.2014 року.
Згідно Акта від 23.09.2017 року(а.с.139), ОСОБА_2 постійно проживав за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з громадянкою ОСОБА_1 , з якою був пов`язаний сімейним побутом, вели спільно селянське господарство, разом обробляли земельні ділянки, продавали сільськогосподарську продукцію, придбали трактор, автомобіль, проживали разом з ОСОБА_1 з 2004 року, а з 2005 року з ними проживала донька.
З матеріалів справи неможливо встановити, хто взагалі купував телевізор, холодильник, пральну машину, ліжко, диван та матрац(а.с. 147-152).
Відповідно до квитанції, заяви, видаткового валютного ордеру, рішення начальника Секретаріату Експертної комісії Фонду(а.с.154-159), ОСОБА_26 отримувала компенсаційні виплати в євро.
Згідно ксерокопії паспорту для виїзду за межі України та ксерокопії результатів проведення митного огляду автотранспортного зв`язку від 17.03.2008 року (а.с.153, 160), ОСОБА_2 виїжджав за межі України та розмитнював автомобіль OPEL MOVANO.
Як вбачається з Акта від 15.12.2017 року(а.с.175), за час проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без шлюбу ними було придбано: пральну машинку «Samsung», телевізор плазмовий «Samsung», два дивана, газову плиту, холодильник «Днєпр», холодильну камеру. Дане майно знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до довідки Закутнівської сільської ради Лозівського району Харківської області від 19.12.2017 року(а.с.176), за адресою: АДРЕСА_2 , утримувалась худоба з 2001 по 2015 роки.
Суд, вислухавши позивача, відповідача та їх представників, дослідивши матеріали справи, зважаючи на пояснення свідків, приходить до наступних висновків.
Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України(ст. 55),Цивільному кодексі України(ст. 16),Цивільному процесуальному кодексу України(ст. 4).
Згідно зі ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
З урахуванням вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Вирішуючи справу, суд виходить з того, що за приписами ч. 2 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів.
Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.
Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Відповідно ж до ч. 1ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Разом з тим, в ст. 74 СК України законодавець закріпив, що якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу(право спільної сумісної власності подружжя).
У п. 20 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що при застосуванні статті 74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється
на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.
Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.
Зазначені правові позиції викладені у постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012 року № 6-97цс11 та у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-148цс12.
Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї.
Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною, визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.
Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
З вище вказаного, суд не може встановити факт проживання сторін однією сім`ю у період з 2004 року по 2012 рік, у зв`язку з тим, що матеріали справи не містять доказів спільної купівлі речей, меблів, будинку, трактору, автомобілю та іншого, а також належних доказів ведення спільного господарства, спільного бюджету та постійного проживання разом. Рішення суду не може ґрунтуватися на таких доказах як свідчення свідків, так як вони суперечать одне одному, а посилання представника позивача на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.04.2017 року, щодо сумісного проживання до укладення шлюбу не може бути беззаперечною підставою для визнання даного факту, оскільки при розгляді питання про розірвання шлюбу не встановлювався факт сумісного проживання з 2004 року по момент укладення шлюбу.
Сторонами не надано інформації щодо перебування в інших шлюбних відносинах чи їх відсутності за період з 2004 по 2012 рік, а також згідно довідок, які містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були в цей період зареєстровані за різними адресами.
Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позовних вимог не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, та дані обставини не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку, що встановити факт проживання сторін з 2004 року по 2012 рік однією сім`єю неможливо. Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи(ч.1 ст.79 ЦПК України). З наданих сторонами доказів, неможливо однозначно встановити дійсні обставини.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
В свою чергу, згідно із ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст. 263 ЦПК України).
Питання поділу майна сторін розглядатися судом не буде, у зв`язку з тим, що дана вимога випливає саме з факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю, який судом встановлено не було.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі вимог ст. 141 ЦПК України.
Витрати на правничу допомогу, зазначені позивачем в уточненому позові, не підлягають стягуванню з відповідача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову.
В задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу та про поділ спільного майна - відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення може бути оскаржене в Харківський апеляційний суд через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення було виготовлено 08.11.2019 року.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.О.Каращук