У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/848/19

2/609/406/2019

13 листопада 2019 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Ковтуновича О.В.

за участі:

секретаря судового засідання Кравчук Л.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 .

розглянувши у попередньму судовому засіданні в залі суду в м.Шумськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Парафія Святителя Василія Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України про визнання нечинними рішень загальних зборів релігійної громади, нової редакції статуту релігійної громади, усунення перешкод в користуванні храмовою спорудою, церковним майном та проведенні богослужінь

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Шумського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Парафія Святителя Василія Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України про визнання нечинними рішень загальних зборів релігійної громади, нової редакції статуту релігійної громади, усунення перешкод в користуванні храмовою спорудою, церковним майном та проведенні богослужінь.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне: згідно свідоцтва № 1327 про реєстрацію статуту релігійної організації, виданого Тернопільською обласною державною адміністрацією, рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради № 221 від 24 вересня 1991 року зареєстровано статут релігійної громади Української Православної Церкви, діяльність якої поширюється на територію с. Тетильківці Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви.

Указом архієпископа Тернопільського і ОСОБА_4 (Генсіцького) № 14 від 8 лютого 1997 року настоятелем церкви Святого Василія АДРЕСА_1 села АДРЕСА_2 Шумського благочиння призначено ОСОБА_5 . Рішенням виконкому Вілійської сільської Ради Шумського району Тернопільської області № 7 від 5 березня 2014 року оформлено право власності на АДРЕСА_3 Святого АДРЕСА_2 Тернопільської єпархії Української АДРЕСА_4 Церкви села АДРЕСА_2 по вул. Садова 1 на релігійну громаду церкви села Тетильківці Тернопільської єпархії Української Православної Церкви. Однак, свідоцтво про право власності видане не було. Вищезгадана культова споруда та майно, що в ній знаходиться, фактично перебуває у власності нашої релігійної громади з 1991 року.

24 лютого 2019 року відбулись загальні збори віруючих релігійної громади (парафії) УПЦ «Парафії Святителя Василія Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської єпархії УПЦ. Згідно протоколу даних зборів на них було присутні 193 особи. Головою зборів обрано Тарнавську Н.В., а секретарем - Никитюк А.Д. На даних зборах розглядалось питання виходу релігійної громади «Парафія Святителя Василія Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії УПЦ з УПЦ та перехід її під канонічне підпорядкування Тернопільської єпархії ПЦУ. Шляхом голосування - «за» - 183 голосів, «проти» - 5, «утримались» - 5 було прийнято рішення про вихід з-під юрисдикції УПЦ та об`єднання з Православною Церквою України. Списки присутніх на зборах не долучались.

7 квітня 2019 року відбулись загальні збори віруючих релігійної громади (парафії) ПЦУ «Парафії Святителя Василія Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської єпархії ПЦУ. На зборах були присутні 158 чоловік. Серед питань, які розглядались на даних зборах, були питання щодо зміни назви релігійної організації та прийняття Статуту релігійної організації у новій редакції. Рішеннями вищезгаданих зборів одноголосно (за -158 голосів, проти - 0, утримались - 0) змінено назву релігійної громади,, на «Парафію Святителя Василія Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської єпархії ПЦУ та прийнято Статут релігійної організації у новій редакції. Списки присутніх громадян також не долучались.

Вважає дані збори нелегітимними, а прийняті на них рішення неправомірним.

В подальшому, на підставі даного рішення від 24 лютого та 7 квітня 2019 року головою Тернопільської обласної державної адміністрації за № 301-од 21 травня 2019 року було прийнято розпорядження про реєстрацію статуту релігійної організації «Парафія Святителя Василія Великого» села Тетильківці Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України», зареєстрованого рішенням виконавчого комітету Тернопільської обласної Ради народних депутатів від 24 вересня 1991 року № 221, у редакції згідно з додатком. Дане розпорядження прийняте також на підставі висновку голови Шумської РДА про можливість реєстрації Статуту релігійної громади с. Тетильківці Шумського району, який містить недостовірні дані про відсутність міжконфесійних конфліктів та волевиявлення більшості громадян про зміну конфесійної приналежності.

На підставі розпорядження Тернопільської ОДА № 301-од від 21 травня внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. При цьому відбулась зміна назви юридичної особи з релігійної громади «Парафія ОСОБА_6 Василя Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви» на релігійну організацію «Парафія Святителя Василя Великого» села Тетильківці Шумського району Тернопільської єпархії Православної Церкви України» та зміна керівника - з ОСОБА_1 на ОСОБА_7 .

На думку позивача, оскаржуваним розпорядженням порушені права членів релігійної громади "Парафія Святителя Василія Великого" с.Тетильківці Шумського району УПЦ, оскільки позбавило Статуту їх релігійну громаду та припинило їх діяльність, як юридичної особи, зареєструвавши на підставі даного розпорядження в ЄДР іншу юридичну особу, іншу релігійну організацію.

Позивач вважає, що, оскільки зміна канонічної приналежності та внесення змін до статуту відбулись не у спосіб, передбачений законодавством, права їх релігійної громади підлягають захисту шляхом визнання нечинним оскаржуваного розпорядження. Просить суд позов задоволити.Визнати нечинним та скасувати протокол № 1 та рішення загальних зборів релігійної громади від 24 лютого 2019 року про вихід з- під юрисдикції УПЦ та об`єднання з Православною Церквою України ; визнати нечинним та скасувати протокол № 2 та рішення загальних зборів релігійної громади від 7 квітня 2019 року в частині зміни назви релігійної організації та прийняття Статуту релігійної організації у новій редакції; визнати нечинними положення Статуту в частині зміни назви та канонічної приналежності релігійної громади; зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні церковною спорудою та церковним майном під час проведення богослужінь.

Ухвалою суду від 16 липня 2019 року позовну заяву позивача залишено без руху, та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08 червня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та призначено підготовче засідання на 09 вересня 2019 року.

Ухалою суду від 26 вересня 2019 року відкладено підготовче засідання у зв`язку із клопотанням позивача на 18 жовтня 2019 року.

Ухалою суду від 18 жовтня 2019 року відкладено підготовче засідання у зв`язку із клопотанням представника відповідача на 13 листопада 2019 року.

04.09.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначає, що не погоджується із доводами позивача. При цьому вказує , що усі спірні протоколи та рішення загальних зборів релігійної громади від 24.02.2019 року №1 та від 07.04.2019 року №2 були прийняті з дотриманням процедури та законодавства, яке регулює порядок прийняття таких рішень релігійною організацію, просить в позові відмовити.

04.09.2019року від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. В обґрунтування заявленого клопотання вказав, що позовні вимоги спрямовані на захист цивільного права позивача. Таким чином вважає, що залишається незрозумілим в інтересах якої юридичної особи та з яким найменуванням діє позивач, а також чи має він повноваження представляти вказані установи, оскільки доказів цього матеріали справи не містять.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (1950 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

При цьому, підстави заявленого позову зводяться до порушення Релігійною громадою УПЦ порядку скликання і проведення загальних зборів релігійної громади, на яких прийнято рішення про її вихід з під юрисдикції УПЦ, та об`єднання з православною церквою, та як наслідок, неправомірності оспорюваного розпорядження Тернопільської ОДА про реєстрацію статуту цієї релігійної громади в новій редакції.

У свою чергу, позивач доводить відсутність повноважень у особи,яка подала заяву та документи для внесення змін до статуту, оспорює порядок та спосіб скликання парафіяльної ради, парафіяльних зборів та право участі у них, повноваження приймати рішення про внесення змін до статуту.

Тому, суд доходить висновку, що в даному випадку спір виник між засновниками та членами релігійної організації- Тернопільської єпархії УПЦ та релігійної громади ПЦУ, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про визнання нечинними рішень загальних зборів релігійної громади, нової редакції статуту релігійної громади, усунення перешкод в користуванні храмовою спорудою, церковним майном та проведенні богослужінь, що свідчить про приватно-правовий характер спірних правовідносин.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, предметом спору є правомірність розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації щодо реєстрації статуту релігійної організації (позивача) у новій редакції.

При цьому, позивач вважає, що зміна канонічної приналежності та внесення змін до статуту відбулися не у спосіб, передбачений законодавством.

Проте оскаржується таке рішення саме з підстав порушення особами, які подали заяву про реєстрацію змін до статуту, положень закону, статуту в частині дотримання порядку, способу та компетенції реєстрації таких змін. Ці обставини належать до внутрішньої діяльності юридичної особи та визначаються статутом, на підставі якого діє релігійна громада.

Суд вважає, що фактичною підставою звернення до суду стали не стільки протиправні дії відповідача щодо реєстрації змін до статуту, як дії осіб, які скликали парафіяльні збори, прийняли рішення про зміну підлеглості релігійної громади, подали відповідну заяву та документи відповідачеві.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку спір виник саме між керівником (членом) релігійної громади "Парафія Святителя Василія Великого" с.Тетильківці Шумського району Тернопільської єпархії Української Православної Церкви" та релігійною громадою, яка вирішила змінити канонічне підпорядкування, подавши заяву про реєстрацію змін.

При цьому, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Виходячи із вищенаведеного, суд дійшов висновку, що даний правовий спір повинен вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.11.2019 року у справі №К/9901/15100/18.

У відповідності до п. 1 частини 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду порядку цивільного судочинства.

Таким чином, даний позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства та підлягає вирішенню у порядку господарського судочинства, тому провадження у справі підлягає закриттю.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач при подачі позовної заяви сплатив судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., що стверджується квитанцією № NOBVU429M від 26.06.2019 року, а отже відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», є необхідність у поверненні судового збору.

Керуючись ст. ст. 19, 255, 256 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд -

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Релігійної організації «Парафія Святителя Василія Великого» с. Тетильківці Шумського району Тернопільської області Тернопільської єпархії Православної Церкви України про визнання нечинними рішень загальних зборів релігійної громади, нової редакції статуту релігійної громади, усунення перешкод в користуванні храмовою спорудою, церковним майном та проведенні богослужінь закрити, в зв`язку з тим, що позов не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

2. Роз`яснити позивачу, що даний спір віднесений до юрисдикції Господарського суду Тернопільської області.

3. Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768 грн (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. з державного бюджету, сплаченого при подані позовної заяви, згідно з квитанції № NOBVU429M від 26.06.2019 року.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 13 листопада 2019 року.

Суддя: О. В. Ковтунович