Справа № 455/547/18
Провадження № 2/455/183/2019
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2019 року м.Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

в складі головуючої - судді Ніточко Л.Й.,

при секретарі - Сенеті Г.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду - залі судових засідань, цивільну справу № 455/547/18 за позовом Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Старосамбірська районна державна адміністрація Львівської області як орган опіки та піклування 14.05.2018 року звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що відповідачі є батьками двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 розірваний рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 29.09.2010 року.

27.08.2014 року відповідачка ОСОБА_1 зареєструвала новий шлюб з ОСОБА_6 Мати дітей з її теперішнім чоловіком, а також разом з бабусею і дідусем, вищевказаних дітей, зловживали алкогольними напоями та вели аморальний спосіб життя. Відповідачка ОСОБА_1 не займалася вихованням своїх дітей, часто залишала їх без нагляду. Тому рішенням виконавчого комітету Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 08.06.2016 року №13 малолітніх дітей ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 було відібрано від матері, ОСОБА_1 , у зв`язку з існуванням факту загрози життю та здоров`ю дітей.

Відповідач ОСОБА_9 також ніколи не цікавився життям своїх дітей, не допомагав матеріально, не виявляв бажання спілкуватися з ними та приймати участь у їх вихованні. Діти жодного разу не бачили та не знають його.

З урахуванням уточнення до позовної заяви просить постановити рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_10 відносно малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться у Лаврівському дитячому будинку (а.с.55).

Ухвалою судді від 05.06.2018 року провадження по даній справі відкрито та підготовче судове засідання призначено на 11 годину 00 хвилин 01 жовтня 2018 року.

Ухвалою Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.10.2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_11 . уточнені позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні, викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідачі є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_1 у 2014 році зареєструвала новий шлюб. З листопада 2013 року діти перебувають на обліку як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Мати залишала дітей на кілька днів, сусіди рятували дітей. Рішенням суду від 12.09.2016 року у матері було відібрано дітей та влаштовано у Лаврівський дитячий будинок. Постійно зловживає алкогольними напоями. До дітей в дитячий будинок, інколи, навідується, проте питання про повернення їй дітей, не порушувала. Веде аморальний спосіб життя. Батько дітей ОСОБА_9 дітьми не цікавиться, протягом усього часу перебуває за кордоном. Родичі батька з дітьми не спілкуються. Батько, взагалі, не бачив дітей.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_9 в судове засідання жодного разу не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином в тому числі через виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України(а.с.51, 62, 74, 99, 118), заперечень чи відзиву на позовну заяву не надали, заяв про розгляд справи у їх відсутності не надіслали, повідомлень про причини неявки суду також не надали.

Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України: відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; відповідачі не з`явивлися в судове засідання без поважних причин, без повідомлення причин; відповідачі не подали відзив; представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши представника позивача, свідків, оглянувши цивільну справу №2-454/2010 за позовом ОСОБА_12 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікаваної постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 27 Конвенції передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі статтею 5 Сімейного кодексу України (далі - СК України) держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально й морально заохочує, підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини.

Статтею 7 СК України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права та обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини (частина перша статті 151 СК України).

В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтв про народження (а.с.5-6) батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

З листа Старосамбірського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 23.06.2016 року №1153/02.2-06-25 відомо, що в архіві відділу наявний актовий запис про: шлюб №1 від 28.07.2014 року складений виконавчим комітетом Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області на громадянина ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (а.с.21).

Розпорядженням голови Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області від 15.06.2016 року №183/01-04 малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тимчасово влаштовано в Лаврівський дитячий будинок відділу освіти Старосамбірської районної державної адміністрації, як дітей, які потребують соціальної підтримки (а.с.8).

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 12.09.2016 року у ОСОБА_1 відібрано дітей - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав, визначено місцем їх проживання - Лаврівський дитячий будинок відділу освіти Старосамбірської райдержадміністрації, що знаходиться у селі Лаврів Старосамбірського району Львівської області. Вирішено стягувати із ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22.06.2016 року і до досягнення старшою дитиною повноліття (а.с.15-16).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов (а.с.7) та довідки, виданої виконкомом Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області (а.с.10), ОСОБА_1 , 1975 року народження, проживає в с. Кропивник Старосамбірського району Львівської області, разом з батьками та братом. Житлово-побутові умови незадовільні. Діти зареєстровані у вказаному будинку, проте знаходяться на утриманні у Лаврівському дитячому будинку.

Крім того, за час перебування малолітніх дітей на повному державному утриманні мати ОСОБА_1 , провідуючи своїх дітей декілька разів перебувала у нетверезому стані, мала занедбаний вигляд. Діти соромилися своєї мами. Батько, ОСОБА_9 , від моменту влаштування дітей у дитбудинок, жодного разу не цікавився життям та здоров`ям дівчаток (а.с.12).

Згідно характеристики Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області ОСОБА_1 проживає в с. Кропивник Старосамбірського району Львівської області, веде бродячий спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкоголем, одружена, з чоловіком разом не проживає (а.с.9, 76).

З довідки виконкому Княжпільської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 28.03.2017 року №410 відомо, що ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно, 16.02.2011 року знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Вибув у Росію (а.с.11).

Судом з`ясовано, що з метою встановлення місця знаходження ОСОБА_10 , службою у справах дітей Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області було скеровано запит в Старосамбірське відділення поліції Самбірського відділу поліції ГУ НП у Львівській області. В процесі розгляду звернення були опитані родичі даного громадянина, матір - ОСОБА_17 та сестру ОСОБА_18 , які повідомили, що постійне місце проживання ОСОБА_10 є у Російській Федерації, де він має сім`ю, однак точна адреса місця його проживання їм невідома. Крім того, мати та сестра ОСОБА_10 повідомили, що він не є біологічним батьком дітей ОСОБА_1 , так як вони спільно не проживали та шлюбних відносин не підтримували задовго до розірвання шлюбу. Також Старосамбірським ВП надіслано запит в оперативно-розшуковий відділ Західного регіонального управління для підтвердження факту перетину Державного кордону України ОСОБА_5 в період з 1997 року по даний час із наданням інформації про час та місце перетину. Проте у наданні інформації було відмовлено відповідно до ст.14 Закону України «Про захист персональних даних» та ст. 7 Закону України «Про доступ до публічної інформації», рекомендовано звернутися до Адміністрації Держприкордонслужби. Крім того, орган опіки та піклування Старосамбірської РДА звертався в Генеральне консульство Російської Федерації в м. Львів для сприяння встановлення місця проживання батька, але було відмовлено в наданні такої інформації, оскільки дане питання не відноситься до компетенції консульства (а.с.17-20).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , та ОСОБА_21 показали, що ОСОБА_1 веде розгульний та аморальний спосіб життя, дітей не доглядає. ОСОБА_19 була ініціатором відібрання у неї дітей та поміщення їх до Лаврівського дитячого будинку. Інколи бачить її на базарі, продає гриби. В сім`ї у них все було добре поки ОСОБА_9 не поїхав у Сургут. Їхня перша дитина втопилася, через рік померла друга дитина- інвалід. У 2010 році у них згорів будинок. В будинку, де проживає, - повна антисанітарія, умов для проживання дітей немає. Свідок ОСОБА_20 показала, що працює вчителем Лаврівської ЗСШ І ступеня. ОСОБА_1 до школи не приходить, дівчатками не цікавиться, діти про маму і батька нічого не говорять, частіше розповідають про бабусю. Діти виховані, добре вчаться. Свідок ОСОБА_21 , в.о. директора Лаврівського дитбудинку, показала, що була присутня, коли забирали дітей від матері. Діти були голодні, не помиті, запущені, не мали своїх речей. Мати, інколи, приїжджає в дитбудинок, але в нетверезому стані. Дівчатка на контакт з нею не йдуть, бо соромляться такої мами. Бачила ОСОБА_1 в автобусі, коли вона їхала до дітей. Була неадекватна, нечиста, непомита. Впала посеред автобуса. Коли дитина була в лікарні, мати її не провідувала. Інколи дзвонить. Діти добре вчаться, розумні, проте трохи замкнуті. Батька не було жодного разу.

У суду не виникає сумніву у правдивості цих свідчень, оскільки вони підтверджуються змістом наведених вище достовірних документів.

Старосамбірська районна державна адміністрація, на яку покладені повноваження органу опіки та піклування, вважає, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є доцільним позбавити батьківських прав відносно двох малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей (а.с. 13-14).

Постановою Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (п.15) роз`яснено судам, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частин першої, другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства».

Сімейним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків батьківських прав щодо дітей.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини й протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не приділяють протягом тривалого часу уваги дітям: не піклуються ані про фізичний, ані про духовний розвиток дітей, суд вважає доведеною належними доказами ту обставину, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків.

Зазначене відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення ОСОБА_1 та ОСОБА_10 батьківських прав.

Суд також враховує той факт, що жодних доказів вчинення відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_22 перешкод у спілкуванні з дітьми іншими особами суду не надано, до державних органів, органів внутрішніх справ, судових органів відповідачі за захистом своїх прав як матері, чи батька не зверталися.

Неявка відповідачів в судові засідання також свідчить про їх байдуже ставлення про позбавлення їх батьківських прав відносно їхніх дітей.

В судовому засіданні також не було здобуто доказів на предмет того, щоб стан здоров`я та матеріальне становище відповідачів не позбавляв їх можливості приймати участь у вихованні дітей, сприяти їхньому духовному та фізичному розвитку, цікавитись життям та здоров`ям дітей, приймати участь у їхньому становленні як особистості, що свідчить про свідоме нехтування відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 своїми батьківськими обов`язками.

Аналіз наведених обставин свідчить, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_9 більше шести місяців, без поважних причин, не дбають про стан здоров`я дітей, про їхній фізичний, духовний та моральний розвиток, не готують їх до самостійного життя, не виявляють інтересу до їхнього внутрішнього світу, не спілкуються з ними в обсязі, необхідному для їхнього нормального самоусвідомлення, тобто ухиляються від виконання батьківських обов`язків, що дає підстави позбавити їх батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться в Лаврівському дитячому будинку.

Керуючись ст. ст. 76-81, 258-259, 263-265, 268, 280-282,354 Цивільного процесуального кодексу України, ч. ч. 2, 3, 5 ст. 150, п.2 ч.1 ст. 164, ст. 165 Сімейного кодексу України, ст. 18 Конвенції про права дитини, Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року,

УХВАЛИВ:

Позов Старосамбірської районної державної адміністрації Львівської області як органу опіки та піклування, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительку с. Кропивник Старосамбірського району Львівської області, та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с.Кропивник Старосамбірського району Львівської області, останнє відоме місце проживання та реєстрації АДРЕСА_1 батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які знаходяться в Лаврівському дитячому будинку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до дня початку функціонування Єдиної телекомунікаційної системи за правилами п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України через Старосамбірський районний суд Львівської області до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст.358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст рішення виготовлено 18.11.2019 року.

Суддя Л.Й.Ніточко