Справа № 163/2173/19
Провадження № 6/163/10/19
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2019 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Чишія С.С.

з участю секретаря Костюк Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області подання старшого державного виконавця Любомльського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області Склянчука М.В. про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,

в с т а н о в и в :

У поданні старший державний виконавець просить тимчасово обмежити ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання покладених на нього зобов`язань за виконавчим листом № 2-375-09 від 31.03.2010 року про стягнення в користь Волинського обласного управління "Ощадбанк" 17 307,66 гривень кредитної заборгованості та за вимогою ГУ ДФС у Волинській області № Ф-891-53У від 21.11.2018 року про стягнення заборгованості по єдиному соціальному внеску в сумі 15 819,54 гривень.

Вимоги обґрунтував тим, що 24.09.2019 року вищевказані виконавчі документи були об`єднані у зведене виконавче провадження № 60142585. Зобов`язання боржником до теперішнього часу не виконані, від їх виконання він ухиляється, декларацію про доходи не подав, заходів для погашення боргу за рахунок належного йому майна не вживає, на виклики виконавця не з`являється. У власності ОСОБА_1 має автомобіль "Тойота Авенсіс", на який накладено арешт і подано в розшук, проте зобов`язання він не виконує. Оскільки боржник має закордонний паспорт і неодноразово перетинав державний кордон, вважає необхідним застосувати відносно нього вказаний у поданні захід примусового виконання.

Сторони виконавчого провадження згідно із ч.4 ст.441 ЦПК України в судове засідання не викликались.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду подання був належним чином повідомлений, про причини неявки не сповістив, будь-яких заяв чи клопотань не подав.

У зв`язку із цим подання розглянуто в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час розгляду подання встановлено наступне.

На виконанні Любомльського районного ВДВС ГТУЮ у Волинській області перебуває два виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів:

- за виконавчим листом Любомльського районного суду № 2-375-09 від 31.03.2010 року в сумі 17 307,66 гривень кредитної заборгованості в користь Волинського обласного управління Ощадбанку;

- за вимогою ГУ ДФС у Волинській області від 21.11.2018 року № Ф-891-53У в сумі 15 819,54 гривень заборгованості по єдиному соціальному внеску в користь Любомльського управління ГУ ДФС у Волинській області.

Виконавчі провадження за вказаними виконавчими документами № 57683700 та № 58315055 відкриті постановами старшого державного виконавця від 14.11.2018 року та від 14.02.2019 року.

Боржник викликався до виконавця на 23.11.2018 року та 11.02.2019 року, проте доказів отримання ним цих викликів матеріали подання не містять.

Під час виїздів 16.01.2019 року, 21.03.2019 року, 10.09.2019 року до місця проживання ОСОБА_1 двері в будинку державному виконавцю ніхто не відкривав.

Вжитими державним виконавцем заходами встановлено відсутність у боржника нерухомого майна, сільськогосподарської техніки, на яке можливо звернути стягнення. Боржник свою підприємницьку діяльність припинив, пенсії не отримує, за трудовим та цивільно-правовим договором не працює, офіційних джерел доходів не має.

За інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно боржника постановою державного виконавця Любомльського районного ВДВС від 09.02.2017 року накладено арешт в рамках іншого виконавчого провадження.

Разом із цим встановлено перебування у власності ОСОБА_1 автомобіля "Тойота", номерний знак НОМЕР_1 , на який постановами державного виконавця від 10.05.2019 року накладено арешт та оголошено в розшук.

Матеріали подання містять копії супровідних листів про надіслання ОСОБА_1 усіх прийнятих державним виконавцем процесуальних рішень, проте докази їх отримання боржником відсутні.

Постановою старшого державного виконавця від 24.09.2019 року виконавчі провадження № 57683700 та № 58315055 об`єднані у зведене виконавче провадження № 60142585.

Цього ж дня, 24.09.2019 року, державним виконавцем здійснено виклик боржника на 01.10.2019 року з одночасним покладенням на нього обов`язку про необхідність подання ряду інформації щодо його майнового і сімейного стану.

Цей виклик та постанову від 24.09.2019 ОСОБА_1 отримав особисто 25.09.2019 року, що підтверджується інформацією з інтернет-сайту Укрпошти щодо відстеження поштових відправлень за трек-кодом.

Згідно витягу з Інформаційної системи ДП "НАІС" боржник має закордонний паспорт НОМЕР_2 ; в період з листопада 2018 року по липень 2019 року здійснював шість виїздів з України та аналогічну кількість в`їздів.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст.2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

За змістом п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" ухилення громадянина України від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів, є підставою для тимчасово обмеження його права на виїзд з України.

Пунктом 19 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст.441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Згідно із ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Отже, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

При цьому саме державний виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Аналіз досліджених доказів свідчить, що старшим державним виконавцем вчинялися певні виконавчі дії, спрямовані на виконання судового рішення, проте не в повному обсязі та не у повній відповідності до вимог закону.

Відповідно до положень ч.1 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, …., які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Старшим державним виконавцем не доведено і матеріалами подання не підтверджено належного виконання даної вимоги закону щодо надіслання боржнику постанов про відкриття виконавчого провадження від 14.11.2018 року та від 14.02.2019 року рекомендованими відправленнями, а відтак і його належну обізнаність про початок примусового виконання рішень стосовно нього від цих дат.

З матеріалів подання встановлено, що ОСОБА_1 отримав постанову державного виконавця про об`єднання виконавчих проваджень 25.09.2019 року, а відтак лише з цієї дати обізнаний із перебуванням на примусовому виконанні рішень відносно нього.

Проте жодних виконавчих дій після цієї дати, у тому числі виїзд до місця проживання боржника для встановлення причин невиконання рішень і неявки до відділу ДВС, старший держаний виконавець не вживав, про що об`єктивно свідчать матеріали подання.

Крім цього, державним виконавцем не з`ясовувалось питання стану виконання прийнятої ним 10.05.2019 року постанови про розшук належного боржнику автомобіля з метою можливого звернення на нього стягнення.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань, як і відсутність з його сторони дій на добровільне погашення заборгованості, самі по собі не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження є навмисне та свідоме невиконання боржником судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб).

Таких ознак суб`єктивної сторони у боржника на даній стадії виконавчого провадження старшим державним виконавцем не доведено та судом не встановлено.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що старший державний виконавець, не використавши усіх наданих йому повноважень на вчинення виконавчих дій, без наявності достатніх підстав вважати дії (бездіяльність) боржника ухиленням від виконання зобов`язань уже 29.10.2019 року прийняв рішення про звернення до суду із цим поданням.

Таким чином, через недоведеність наявності необхідних для встановлення запропонованого старшим держаним виконавцем обмеження підстав у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст.260, 241 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні подання старшого державного виконавця Любомльського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області Склянчука М.В. про тимчасове обмеження особи у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

На ухвалу протягом 15 днів з дня її проголошення може бути подано апеляційну скаргу до Волинського апеляційного суду через Любомльський районний суд.

Головуючий: суддя С.С.Чишій