провадження № 22-ц/824/8590/19 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 серпня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Фінагеєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря Гасюк В.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про примусове виконання обов`язку в натурі та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом та просили зобов`язати ПрАТ «Енергополь-Україна» передати майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року шляхом підписання та передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акта приймання-передачі майнових прав на квартиру № НОМЕР_2, загальною площею 100,9 кв.м., в житлово-офісному комплексі з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 та інших документів, передбачених договором купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 липня 2012 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав, відповідно до умов якого ПрАТ «Енергополь-Україна» зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у договорі, передати у власність позивачам майнові права на квартиру № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , а позивачі зобов`язалися в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти та оплатити майнові права. Частка майнових прав на квартиру, яка передається у власність позивачам за договором, становить 1/2 від майнових прав на квартиру в цілому на кожного з позивачів. Загальна вартість майнових прав становить 1 317 131 грн. 52 коп. 05 вересня 2014 року сторони уклали договір № 1 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу майнових прав, в якому сторони погодили вартість майнових прав у розмірі 1 492 396 грн. 72 коп. зі щомісячним порядком розрахунку до 28 червня 2016 року. Умовами договору сторони визначили, що зміна офіційного курсу гривні до долара США не впливає на вартість майнових прав за цим договором за умови виконання покупцем графіка платежів. Позивачі зазначають, що станом на день подання позову вони виконали зобов`язання з оплати вартості майнових прав на квартиру, оплативши вартість майнових прав. Проте, відповідач вважає, що позивачі не повністю виконали свої зобов`язання в частині оплати за договором.

У квітні 2018 року ПрАТ «Енергополь-Україна» звернулося до суду з зустрічним позовом та просило стягнути пропорційно з відповідачів на користь позивача 2 273 838 грн. 26 коп., що складається з основного боргу в розмірі 1 425 304 грн. 34 коп., пені в розмірі 126 166 грн. 74 коп., 3 % річних в розмірі 41 649 грн. 58 коп., інфляційного збільшення суми боргу у розмірі 680 717 грн. 60 коп.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов укладеного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не здійснювали оплати вчасно та у повному обсязі згідно з графіком платежів, що визначений у договорі. Відповідачі за зустрічним позовом, починаючи з січня 2015 року по червень 2015 року, пропустили платежі, що спричинило накопичення заборгованості на загальну суму 132 000 грн. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також пропустили платежі за травень та червень 2014 року та не здійснили у повному обсязі платіж за вересень 2014 року, що спричинило заборгованість на суму 71 000 грн. Відповідачі порушили умови п. 5.2 договору, а тому п. 5.3 змінений договором № 1 втрачає свою дію і застосовується п. 5.3 договору. ПрАТ «Енергополь-Україна» направляв на адресу відповідачів листи-повідомлення про втрату чинності п. 5.3 договору. Даними листами було повідомлено, що кожний платіж, що був сплачений з 28 січня 2015 року, повинен самостійно бути перерахований відповідачем відповідно до п. 5.3 договору. У зв`язку з цим, ПрАТ «Енергополь-Україна» здійснив перерахунок платежів, внесених відповідачами, відповідно до якого у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПрАТ «Енергополь-Україна» наявна заборгованість за невиконання умов договору, заборгованість з пені, 3% річних, інфляційних втрат.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Енергополь-Україна» заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав № 333/313 від 06 липня 2012 року та Договором № 1 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу майнових прав № 333/313 від 05 вересня 2014 року у розмірі 712 652 грн. 17 коп. та пеню у розмірі 63 083 грн. 37 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «Енергополь-Україна» заборгованість за договором купівлі-продажу майнових прав № 333/313 від 06 липня 2012 року та договором № 1 про внесення змін та доповнень до договору купівлі-продажу майнових прав № 333/313 від 05 вересня 2014 року у розмірі 712 652 грн. 17 коп. та пеню у розмірі 63 083 грн. 37 коп.

У іншій частині зустрічних позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивачі зазначають, що суд дійшов до необґрунтованого висновку про те, що вони порушили умови п. 5.2 договору. Висновки суду суперечать ст. 599 ЦК України, якою передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Сплата суми вартості майнових прав у розмірі 1 492 396 грн. 72 коп. з боку позивачів свідчить про належне виконання ними свого обов`язку щодо оплати за майнові права відповідно до п. 5.2 договору. Суд посилається на те, що позивачі за період з січня 2015 року по червень 2015 року не здійснювали обов`язкові щомісячні платежі, проте, не спростовує оплату зазначених платежів в наступні періоди, що у свою чергу підтверджується платіжними дорученнями, які долучалися до матеріалів справи, однак, не були досліджені судом. Зобов`язання позивачів є припиненим його належним виконанням. Суд не надав жодного обґрунтування щодо розподілу сплачених покупцями коштів. Пункт 5.3 договору ніяким чином не вказує на збільшення або зменшення вартості майнових прав за договором, а лише на відсутність впливу валютного курсу на вартість майнових прав. Починаючи з 05 вересня 2014 року оплата майнових прав здійснювалася покупцями без прив`язки до офіційного курсу гривні по відношенню до долара США. При здійсненні платежів покупці керувалися новим графіком, затвердженим договором № 1, яким було змінено порядок оплати за договором. Відповідач добровільно погодив саме зміну п. 5.3 договору без можливості повернення до попередньої редакції цього пункту в майбутньому. Рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову суперечить ч. 3 ст. 632 ЦК України. Укладаючи договір № 1 встановили новий графік, який регулював порядок сплати вартості майнових прав з 03 липня 2012 року і врегулювали його п. 5.2 та п. 5.3, які розповсюджуються та регулюють відносини сторін протягом всього періоду дії договору та здійснення платежів, тобто, з 03 липня 2012 року. У зв`язку з цим, курсова різниця в будь-якому випадку застосуватися не може, оскільки договором № 1 сторони врегулювали свої взаємовідносини за договором, що існували після вказаної дати. Сторони виконали своє зобов`язання за договором, а тому пеня на нього не нараховується. Розподіл коштів судом здійснено самовільно без застосування норм чинного законодавства, положень договору та фактичних обставин справи. Суд послався на ту редакцію договору, яка була змінена і втратила чинність, без врахування того, що сторони не передбачали в договорі вищевказаного розподілу коштів. Суд не взяв до уваги п. 9.6, 9.7 договору. Сторони не укладали жодних додаткових угод, якими передбачалося б повернення до попередньої редакції договору і як наслідок застосування курсової різниці до платежів, які здійснювалися покупцями, починаючи з 05 вересня 2014 року. Суд не застосував строк позовної давності. Позивачі подавали до суду заяву про його застосування. Суд першої інстанції безпідставно прийшов до висновку про відмову у задоволенні первісного позову, не звернув увагу на п. 4.1, 4.2 договору. Після оформлення технічного паспорту на квартиру, з урахуванням оплати покупцями 100 % загальної вартості майнових прав відповідач був зобов`язаний підписати акт приймання-передачі майнових прав за договором і передати майнові права на квартиру позивачам. Суд не дослідив той факт, що компанія не запрошувала позивачів до підписання акту, а, отже, він не укладався та не підписувався. Вимоги зустрічного позову є намаганням односторонньо відступити від умов договору.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Енергополь-Україна» зазначає, що суд першої інстанції правильно врахував, що нова редакція п. 5.3 договору також передбачає перерахунок ціни договору внаслідок зміни курсу долара США, як і попередня редакція цього пункту. Відповідачі за зустрічним позовом підписали договір № 1, яким внесено зміни до п. 5.3 з умовою, що нова ціна погоджується виключно за умови дотримання встановленого графіку платежів. У протилежному випадку відповідачі власними підписами в договорі № 1 засвідчили, що зміна офіційного курсу гривні до долара США впливатиме на вартість майнових прав. У зустрічному позові було здійснено обґрунтований розрахунок вартості майнових прав з урахуванням зміни офіційного курсу гривні до долара США. До цього розрахунку у відповідачів зауважень не було, тому суд прийняв його до уваги під час ухвалення рішення. Суд обґрунтовано не взяв до уваги доводи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про сплив строку позовної давності, оскільки останній строк виконання зобов`язань відповідачів з встановленим графіком повинен був здійснений 28 червня 2016 року, а зустрічний позов було подано в квітні 2018 року, тобто в межах загального трирічного строку звернення до суду. Суд першої інстанції правильно врахував, що передання майнових прав на квартиру і підписання акту приймання-передачі майнових прав здійснюється виключно після здійснення їх повної оплати на умовах, передбачених договором.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено,що 06 липня 2012 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2, відповідно до умов якого ПрАТ «Енергополь-Україна» зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у Договорі, передати у власність покупцям майнові права на квартиру № НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 , а покупці зобов`язалися в порядку та на умовах, визначених у договорі, прийняти та оплатити майнові права. Частка майнових прав на квартиру, яка передається у власність покупцям за договором, становить 1/2 від майнових прав на квартиру в цілому на кожного з покупців. Загальна вартість майнових прав становить 1 317 131 грн. 52 коп. (а.с.8-13).

05 вересня 2014 року між ПрАТ «Енергополь-Україна» і ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до Договору купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року (а.с.14-16).

Пунктом 5.1 Договору № 1 сторони погодили, що на дату укладання даного договору вартість майнових прав в частині, що стосуються 1 кв.м. квартири становить 14 790 грн. 85 коп., в тому числі ПДВ 20 % - 2 465 грн. 14 коп. При цьому, загальна вартість майнових прав заданим договором №1 щодо квартири, площа якої становить 100,9 метрів квадратних, дорівнює 1 492 396 грн. 72 коп. в т.ч. ПДВ 20% - 248 732 грн. 79 коп.

Порядок розрахунків визначений п. 5.2 договору №1 (графік платежів), відповідно до якого покупці зобов`язані були здійснювати щомісячні платежі до 28 червня 2016 року (а.с.14-16, Т.1).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову та частково задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не виконали умов договору купівлі-продажу майнових прав від 06 липня 2012 року та Договору № 1 про внесення змін та доповнень до Договору купівлі-продажу майнових прав від 05 вересня 2014 року.

Однак, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України зобов`язання, строк (термін) виконання яких є визначеним, підлягають виконанню саме у цей строк; у разі невиконання зобов`язання у визначений строк виникає правопорушення (прострочення).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Звертаючись до суду з позовом, позивачі зазначають, що між ними та ПрАТ «Енергополь-Україна» укладено договір купівлі-продажу майнових прав. Вони, як покупці, виконали зобов`язання з оплати вартості майнових прав на квартиру у повному обсязі, оплативши вартість майнових прав у сумі 1 492 396 грн. 96 коп. Технічний паспорт на об`єкт нерухомості був оформлений 31 жовтня 2012 року і після його оформлення та оплати вартості майнових прав компанія відповідач зобов`язана була передати майнові права покупцям шляхом підписання акту. Однак, компанія не запрошувала покупців до підписання акту.

У пункті 2.1 договору купівлі-продажу майнових прав, зокрема, зазначено, що компанія зобов`язується в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, передати у власність покупцям майнові права на квартиру, а покупці зобов`язуються в порядку та на умовах, визначених у даному договорі, прийняти та оплатити майнові права.

З матеріалів справи вбачається, що покупці виконали свої зобов`язання в частині оплати вартості майнових прав, що підтверджується наданими суду квитанціями (а.с.20-70, Т.1).

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання за договором та не передав позивачам майнові права на квартиру. Підставою для відмови у передачі вказаних прав стало неповне, на думку відповідача, виконання покупцями своїх зобов`язань з оплати вартості квартири.

У зв`язку з цим, ПрАТ «Енергополь-Україна» пред`явило зустрічний позов, в якому, посилаючись на порушення п. 5.3 умов договору, просить стягнути пропорційно з відповідачів основний борг в розмірі 1 425 304 грн. 34 коп., пеню в розмірі 126 166 грн. 74 коп., 3 % річних в розмірі 41 649 грн. 58 коп., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 680 717 грн. 60 коп. Згідно п. 5.3 умов договору у випадку зниження офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на день оплати більше, ніж на 3 % щодо офіційного курсу гривні до долара США, встановленого Національним Банком України на дату підписання даного договору, належний до оплати платіж на дату сплати, і відповідно загальна вартість несплачених майнових прав підлягає перерахунку і визначається покупцями самостійно, без додаткового узгодження з компанією або будь-якими третіми особами за формулою Р=РN*S1/S0.

Разом з тим, 05 вересня 2014 року між сторонами було укладено договір № 1 про внесення змін та доповнень до Договору купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року, згідно якого пункт 5.3 укладеного договору викладений в новій редакції, а саме: зміна офіційного курсу гривні до долара США не впливає на вартість майнових прав за даним договором за умови виконання покупцем п. 5.2. договору. Пункт 5.2 договору містить графік платежів, згідно якого покупці повинні оплатити загальну вартість майнових прав у розмірі 1 492 396 грн. 72 коп. Як зазначалося вище, вказана сума була сплачена ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак, при цьому було порушено строк оплати декількох платежів.

Отже, укладаючи договір про внесення змін та доповнень до основного договору, сторони виключили таку умову договору як здійснення покупцями перерахунку загальної вартості несплачених майнових прав у випадку зниження офіційного курсу гривні до долара США, та зазначили, що зміна офіційного курсу гривні до долара США не впливає на вартість майнових прав, за умови виконання покупцем п. 5.2 договору.

При цьому, сторони не передбачили, що у випадку порушення строків, визначених п. 5.2 договору №1, застосовуватиметься положення п. 5.3 договору купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року в первісній редакції, тобто, в редакції до укладення договору № 1 про внесення змін та доповнень до Договору купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року.

Також сторонами не були визначені будь-які інші наслідки порушення покупцями п. 5.2 договору, а саме порядок, строки та інші можливі особливості врахування курсової різниці гривні до долара США.

Отже, вимоги за зустрічним позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 основного боргу є такими, що суперечать умовам укладеного між сторонами договору та не ґрунтуються на вимогах закону.

Що стосується вимог ПрАТ «Енергополь-Україна» про стягнення на його користь пені, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Умовами п. 7.4 вказаного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань щодо оплати майнових прав покупці сплачують компанії пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення.

У зустрічній позовній заяві ПрАТ «Енергополь-Україна» просив стягнути на його користь пеню у розмірі 126 166 грн. 74 коп. Ухвалюючи рішення в цій частині, суд першої інстанції прийшов до висновку про обґрунтованість такої вимоги, при цьому, не звернувши увагу на наступне.

В своїй позовній заяві ПрАТ «Енергополь-Україна» просив стягнути пеню за період з 14 квітня 2017 року по березень 2018 року.

Однак, позивачами надано квитанції про оплату вартості майнових прав, з яких вбачається, що останні платежі здійснено ними 27 січня 2017 року, і з цього часу у ПрАТ «Енергополь-Україна» виникло право на пред`явлення вимоги про стягнення пені.

Відповідно до вимог ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Отже, перебіг строку позовної давності по пені розпочався з 28 січня 2017 року та закінчився 27 січня 2018 року. У той же час, ПрАТ «Енергополь-Україна» звернувся з позовом про стягнення заборгованості по пені за несвоєчасне виконання зобов`язання у квітні 2018 року, тобто, з пропуском строку позовної давності.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції позивачі заявили про застосування строку позовної давності (а.с.231, Т.1).

ПрАТ «Енергополь-Україна» було заявлено також вимоги про стягнення з позивачів на його користь трьох відсотків річних та інфляційних втрат, у задоволенні яких суд відмовив. Рішення суду першої інстанції в цій частині ПрАТ «Енергополь-Україна» не оскаржувалося, а, відтак, апеляційним судом не переглядається.

Апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зобов`язання ПрАТ «Енергополь-Україна» передати майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав від 06 липня 2012 року, є обґрунтованими, оскільки позивачі, будучи покупцями за вказаним договором, оплатити вартість майнових прав на квартиру. В укладеному між сторонами договорі від 06 липня 2012 року відсутня така підстава для відмови в передачі покупцям майнових прав на квартиру як несвоєчасна оплата їх вартості.

Зустрічні позовні вимоги ПрАТ «Енергополь-Україна» не підлягають задоволенню, оскільки всупереч вимог ст. 81 ЦПК України ним не надано належних та допустимих доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по суті вимог позивача.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При подачі первісної позовної заяви та апеляційної скарги в частині оскарження рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду первісного позову, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1 600 грн. В частині оскарження рішення суду, ухваленого за наслідками розгляду зустрічного позову, сплаті підлягав судовий збір у розмірі 34 908 грн. 09 коп. Загальна сума судового збору становить 36 508 грн. 09 коп. ОСОБА_1 сплатила вказану суму судового збору. Оскільки апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню на її користь з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 376, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 28 березня 2019 року скасувати та прийняти постанову.

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» про примусове виконання обов`язку в натурі задовольнити.

Зобов`язати Приватне акціонерне товариство «Енергополь-Україна» передати майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року шляхом підписання та передачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 акта приймання-передачі майнових прав на квартиру № НОМЕР_2, загальною площею 100,9 кв.м., в житлово-офісному комплексі з об`єктами соціально-побутового, торговельного призначення та підземним паркінгом по АДРЕСА_1 та інших документів, передбачених договором купівлі-продажу майнових прав № 333/НОМЕР_2 від 06 липня 2012 року.

У задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Енергополь-Україна», місцезнаходження - вул. Кондратюка, 1, м. Київ, , на користь ОСОБА_1 , проживаючої по АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 36 508 (тридцять шість тисяч п`ятсот вісім) гривень, 09 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 08 серпня 2019 року.

Головуючий Фінагеєв В.О.

Судді Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.