АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/717/19Головуючий по 1 інстанції - Романенко В.А.
Категорія: 312000000 Доповідач в апеляційній інстанції - Нерушак Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Апеляційний суд Черкаської області в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого Нерушак Л.В. (суддя-доповідач)
Суддів Бородійчука В.Г., Бабенка В.М.
учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»;

особа, яка подає апеляційну скаргу - Фількова О.І.

розглянувши у м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Романенко В.А. у залі № 211 Соснівського районного суду м. Черкаси о 12 год. 30 хв., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків з усуненням недоліків наданих послуг та відшкодування моральної шкоди, завданої недоліками у наданих послугах, -

в с т а н о в и в :

06.08.2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків з усуненням недоліків наданих послуг та відшкодування моральної шкоди, завданої недоліками у наданих послугах

Позивач посилається на те, що вона тривалий час є клієнтом ПАТ КБ «Приватбанк» в її користуванні було дві карти: карта «Універсальна» до 27.02.2018 року номер НОМЕР_1 , а з 27.02.2018 року - номер НОМЕР_2 та карта «Для виплат» до 27.02.2018 року номер НОМЕР_3 , а з 27.02.2018 року - номер НОМЕР_4 .

ОСОБА_1 зазначає, що її фінансовий номер, прив`язаний до обох карток: НОМЕР_5 .

22.03.2018 року у вечірній час ОСОБА_1 не змогла користуватися послугами стільникового зв`язку «Lifecell». Оскільки це сталося вже в неробочий час, то наступного дня 23.03.2018 року звернулася до відділення оператора мобільного зв`язку «Lifecell» за адресою вул. Смілянська, 36 у м. Черкаси, де їй було замінено sim-карту, та повідомлено, що напередодні її sim-карта була заблокована та перевипущена, хоча вона з таким питанням не зверталася. Тобто, ОСОБА_1 стало зрозуміло, що напередодні ввечері невідомі особи шахрайським шляхом заволоділи її номером стільникового зв`язку.

Одразу після заміни sim-карти вона звернулася до відділення «Приватбанку» за адресою вул. М. Залізняка (раніше - Громова), 34/4 у м. Черкаси, де завжди обслуговується, де їй повідомили про зняття коштів з її карти, але як в подальшому з`ясувалося - у відділенні повідомили лише частину інформації. Після чого ОСОБА_1 до себе додому викликала поліцію, щоб зробити повідомлення про злочин, а також зателефонувала на номер клієнтської підтримки 3700 з метою повідомлення про несанкціоновані операції та блокування карток. Також вона зверталася у службу безпеки ЧГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», на жаль співробітники відмовилися приймати у неї будь-які письмові звернення, але в усному порядку

повідомили деяку інформацію.

Позивач вказує, що протягом кількох днів після події, вона по декілька разів на день

телефонувала на номер клієнтської підтримки 3700 для з`ясування подробиць обставин

заволодіння коштами з її карток і тепер має певне уявлення про заволодіння коштами з картки. При цьому на письмовий запит про надання запису її розмов із операторами номеру клієнтської підтримки ПАТ КБ «Приватбанк» 3700 за період 23.03.2018 року по 27.03.2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» відповіді не надав.

22.03.2018 року, як уже зазначалося, відбулося блокування її sim-карти у зв`язку зі зверненням певної особи щодо її заміни, та було перевипущено sim-карту, яка таким чином опинилася у володінні сторонньої особи. В подальшому вказана особа спочатку переказала кошти з її карти «Універсальна» на карту «Для виплат», також збільшила кредитний ліміт на карті «Універсальна», вказана особа (або особи - їй невідомо, чи діяв шахрай самостійно, чи діяла група осіб) замовила через програму «Приват24» перевипуск карти «для виплат» із карти НОМЕР_4 на карту НОМЕР_6 , на цю карту було декілька разів переказано кошти з її карти «Універсальна», а також з карти її матері ОСОБА_2 НОМЕР_7 , після чого кошти декілька раз знімалися готівкою в різних банкоматах м. Черкаси 4 рази в банкоматі ЧДТУ за адресою бул. Шевченка, 460, 3 рази в банкоматі магазину АТБ по просп. Хіміків, 30 і одного разу в банкоматі за адресою вул. В. Чорновола, 114, всі зняття готівки, крім останнього, відбулися 22.03.2018 року, останнє -23.03.2018 року. Загалом з її карти «Для виплат» було знято коштів на загальну суму 40602 грн. Позивач неодноразово зверталася із листами до ПАТ КБ «Приватбанк», зокрема, із вимогою повернути на її картковий рахунок не санкціоновано списані та зняті грошові кошти та сплатити пеню, проте позитивної відповіді не отримала. ОСОБА_1 вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» як суб`єкт, що надає банківські послуг, порушив її права як споживача банківських послуг.

У відповідності до п. 31.3.2 цього Закону банк, що списав кошти з рахунка платника без законних підстав, має сплатити платнику пеню у розмірі процентної ставки, що встановлена цим банком по короткострокових кредитах, за кожен день, починаючи від дня переказу до дня повернення суми переказу на рахунок платника, якщо інша відповідальність не передбачена договором.

Відповідно до Умов і правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті https://privatbank.ua/terms/ у мережі Інтернет процентна ставка по короткострокових кредитах ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 34,22 річних. Тобто розмір пені, що нараховується за безпідставне списання грошових коштів з рахунків позивача за період з 22.03.2018 року по 27.07.2018 року складає 40602 х (0,3422/365х136) = 5176, 94 грн., де 40602 - сума не санкціоновано списаних та знятих грошових коштів; 0,3422 - відсоткова ставка за короткостроковими кредитами; 365 - кількість днів у році; 127 - кількість днів, за які вимагається пеня.

ОСОБА_1 вказує, що чинне законодавство передбачає також відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її прав як споживача послуг, тому вона також бажає заявити вимоги про відшкодування моральної шкоди, яка полягає у значному шоці та нервовому потрясінні, які перенесла протягом не одного дня, порушенні її сну, виникнення напруженості у сімейних відносинах. Виходячи із критеріїв ст. 23 ЦК України, позивач вважає розумним і справедливим розміром грошового відшкодування моральної шкоди 20000 гривень. Свої моральні страждання може підтвердити своїми показаннями як свідка, що передбачено ст. 234 ЦПК України.

ОСОБА_1 просила суд стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 40602 гривні не санкціоновано списаних та знятих з її карткових рахунків грошових коштів, а також 5176 гривень 94 копійки пені, а всього 45778 гривень 94 копійки. Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 20 000 грн. відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків з усуненням недоліків наданих послуг та відшкодування моральної шкоди, завданої недоліками у наданих послугах - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач своїми діями чи бездіяльністю

сприяла втраті, незаконному використанню ПІН коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. В свою чергу, при розгляді справи судом першої інстанції не встановлено безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями та шкодою, про стягнення якої просила позивач.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується, і вважає його незаконним і необґрунтованим внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи, неповного з`ясування судом обставин справи через неправильну оцінку доказів, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В апеляційній скарзі зазначається, що ОСОБА_1 з приводу надання відомостей про розмови із оператором номеру клієнтської підтримки ПАТ КБ «Приватбанк» 3700 за період 23.03.2018 року по 27.03.2018 року зверталася до ПАТ КБ «Приватбанк» письмово, не отримавши відповіді. Суд ніяким чином не висловився про можливість застосування ч. 10 ст. 84 ЦПК України, таким чином суд порушив норму процесуального права, а саме : ч.10 ст. 84 ЦПК України, внаслідок чого неправильно встановив обставину справи щодо того, що ОСОБА_1 не було здійснено невідкладного повідомлення банку про факт несанкціонованого списання коштів з картки, тому суд дійшов неправильного висновку. Також скаржник в апеляційній скарзі акцентує увагу на тому, що суд повністю проігнорував ті обставини, що з вечора 22.03.2018 року позивач втратила контроль над своїм фінансовим номером ( НОМЕР_5 ), яким заволоділи невстановлені особи через перевипуск sim-карти. Скаржник наполягає на тому, що існує вина банку в тому, що у разі безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунку, банк у відповідності до положень ст.1073 ЦК України негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, що відповідно банком зроблено не було. А тому позивач, враховуючи вищезазначене, вважає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях, та не підтверджені належними допустимими доказами, тому суд першої інстанції необґрунтовано відмовив їй в задоволенні позову.

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21.03.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 15 квітня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 22 квітня 2019 року про призначення справи до розгляду проведення підготовчих дій закінчено та призначено розгляд справи на 08 травня 2019 року на 12 год. 30 хв.

До початку розгляду справи судом апеляційної інстанції, а саме 06 травня 2019 року, позивач ОСОБА_1 подала до апеляційного суду заяву від 06.05. 2019 року в якій відмовилася від позову, просить суд прийняти відмову від позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків з усуненням недоліків наданих послуг та відшкодування моральної шкоди, завданої недоліками у наданих послугах. ОСОБА_1 вказує у заяві, що наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі, передбачені ст. 256 ЦПК України їй відомі та зрозумілі. ОСОБА_1 просить визнати рішення суду першої інстанції нечинним та закрити провадження у справі.

Колегія суддів апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, розглянувши подану позивачем заяву про відмову від позову, дійшла висновку, що заяву про відому від позову слід задовольнити, прийнявши відмову від позову, подану позивачем ОСОБА_1 до початку розгляду справи судом апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних

правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей

206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно до п. 3 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право : визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у відповідній частині.

Серед процесуальних прав та обов`язків сторін, визначених ст.ст. 43, 49 ЦПК України, передбачено і право позивача відмовитись від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для відхилення заяви про відмову від позову та неприйняття такої відмови апеляційним судом.

З урахуванням того, що позивач відмовилась від позову, така відмова є добровільною та відповідає волі позивача, позивач усвідомлює наслідки такої своєї процесуальної дії та свідомо, вільно, бажаючи настання таких, просить прийняти відмову від позову, що не порушує права інших осіб, просить провадження у справі закрити, визнавши нечинним рішення суду першої інстанції , то відмову від позову слід прийняти, рішення суду визнати нечинним, а провадження у справі закрити, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для неприйняття відмови від позову.

Відповідно до п.1 ч.4 ст. 255 ЦПК України однією з підстав закриття провадження у справі є відмова позивача від позову і відмова прийнята судом.

За положеннями ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Виходячи з вище викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе прийняти відмову від позову позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим слід визнати нечинним судове рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 21 березня 2019 року із закриттям провадження у даній цивільній справі.

Керуючись ст.ст. 13, 43, п.1 ч. 2 ст. 49, ст. 205, ст. 206,п.1.ч.4 ст. 255, ч. 2 ст. 256, ст. 373 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про відмову від позову - задовольнити.

Прийняти відмову від позову ОСОБА_1 .

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 21 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів шляхом відшкодування збитків з усуненням недоліків наданих послуг та відшкодування моральної шкоди, завданої недоліками у наданих послугах - визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня прийняття.

Головуючий Судді Нерушак Л.В. Бородійчук В.Г. Бабенко В.М.