Справа № 753/8211/19
У Х В А Л А

іменем України

04 листопада 2019 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175-177, 447-449 ЦПК України при поданні скарги ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.06.2014 р. про закінчення виконавчого провадження №8249861, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла вище зазначена скарга.

Скарга підлягає залишено без руху, оскільки не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, ст. 177 ЦПК України, а саме: до скарги не надано доказів існування рішення суду про стягнення аліментів, виконавчого провадження, оскаржуваної постанови.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своїй практиці зазначає, що обов`язок заявника полягає у тому, щоб проявити особливу сумлінність у захисті своїх інтересів та вживати необхідних дій для ознайомлення з ходом провадження (рішення у справі «Сухорубченко проти Росії» (Sukhorubchenko v. Russia), заява № 69315/01, пункт 48, від 10 лютого 2005 року; ухвала щодо прийнятності у справі «Гуржій проти України» (Gurzhyy v. Ukraine), заява № 326/03 від 01 квітня 2008 року).

При цьому, до суду не надано доказів того, що скаржник дізналась про існування оскаржуваної постанови лише в 2019 р., враховуючи її винесення більш ніж п`ять років тому (2014 р.).

Зокрема, додані до скарги документи не відповідають вимогам ст. 95 ЦПК України, а саме не засвідчені належним чином.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Враховуючи вказане, заявнику необхідно усунути недоліки позову, шляхом виконання вимог ст. 95, ст. 175, ст. 177 ЦПК України.

Залишення скарги без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи, та не позбавляє заявника права на звернення до суду з дотриманням вимог ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб та строк їх усунення.

Вище викладене дає підстави для висновку, що скарга не відповідає вимогам закону, а тому підлягає залишенню без руху з наданням строку на їх усунення.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на постанову Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.06.2014 р. про закінчення виконавчого провадження №8249861 - залишити без руху, надавши строк на усунення недоліків протягом трьох днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 04.11.2019 р.

Суддя О.Б. Саламон