ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 липня 2019 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/2298/18

Головуючий у першій інстанції - Глушко О. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/812/19

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Лакізи Г.П., Харечко Л.К.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області у складі судді Глушко О.І. від 25 березня 2019 року, місце ухвалення рішення м.Бахмач, дата складання повного тексту рішення 29 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в якому просив зменшити розмір аліментів, стягнутих з нього судовим наказом від 01.08.2018 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів до 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_1 також просив відізвати судовий наказ №2-н/728/65/18, виданий 01.08.2018 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області за результатами заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на одну неповнолітню дитину. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 обґрунтовував скрутним матеріальним становищем, незадовільним станом свого здоров`я, тим, що він не працює, а також сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.03.2010 року, яким було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з 05.02.2010 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25.03.2019 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.03.2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.03.2019 року є безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що звертаючись до суду з із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_2 не повідомила суд про необхідність залучення до справи в якості заінтересованої особи ОСОБА_5 , на користь якої з позивача вже стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З посиланням на ч.7 статті 170 ЦПК України та п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, ОСОБА_1 вказує на встановлену можливість звернутись до суду із позовом про зменшення розміру аліментів у разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення стану здоров`я. При цьому в доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про погіршення стану свого здоров`я та проведення у зв`язку з цим відповідних медичних процедур, що потребувало значних матеріальних витрат. ОСОБА_1 вказує, що він має хворобу - хронічне захворювання вен обох ніг. Згідно виписки із амбулаторної картки від 27.10.2018 року, 27.10.2018 року виконана амбулаторна лівобічна ендовазальна катетерна парціальна ехосклерооблітерація ВПВ, склеротерапія варикозно змінених приток. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у зв`язку із вказаними обставинами ОСОБА_1 звільнився з роботи та перебуває на грошовому утриманні своїх батьків - пенсіонерів.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з повідомлень про вручення поштових відправлень (а.с.54-57), сторони отримали копії ухвали апеляційного суду від 27.05.2019 року про відкриття апеляційного провадження у справі та копії ухвали апеляційного суду від 28.05.2019 року про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що судовим наказом, виданим Бахмацьким районним судом Чернігівської області 01.08.2018 року за результатами розгляду заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на одну неповнолітню дитину було стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти на утримання дитини (аліменти) - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які є власністю дитини, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.8-9).

23.11.2018 року головним державним виконавцем Бахмацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було відкрито виконавче провадження ВП №57774507 з виконання судового наказу №2-н/728/65/18, виданого Бахмацьким районним судом Чернігівської області 01.08.2018 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів по 1/4 частині на користь ОСОБА_2 .

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.03.2010 року (а.с.7) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з 05.02.2010 року і до досягнення дітьми повноліття.

Син позивача ОСОБА_6 досяг повноліття, а на утримання сина ОСОБА_4 позивач сплачує аліменти в добровільному порядку. Згідно пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції, на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу він сплачує 1 000 грн. щомісячно за усною домовленістю із матір`ю дитини, замість визначеного судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі 300 грн.

Мати позивача ОСОБА_7 , 1948 року народження, є пенсіонером (а.с.12).

Матеріали справи містять виписку з амбулаторної картки від 27.10.2018 року ОСОБА_1 (а.с.13-14), із зазначенням діагнозу позивача, рекомендованого лікування та відповідних рекомендацій лікаря.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.15), 16.11.2016 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ПОСП ''Ічнянське '' водієм автотранспортних засобів, 27.01.2017 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України.

Згідно довідки Ічнянської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості №669 від 19.11.2018 року (а.с.16), ОСОБА_1 на день видачі даної довідки на обліку в Ічнянській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості не перебуває.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заявленого позову, оскільки позивачем не доведені обставини, на які він посилається в обґрунтування вимог позову. Як вказав суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, надані позивачем докази, у своїй сукупності, не дають суду достатніх підстав вважати, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у ОСОБА_1 , як у платника аліментів, суттєво змінилось матеріальне становище. При цьому суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що погіршення стану здоров`я позивача у зв`язку з перенесеним хірургічним втручанням (а.с.13-14), є тимчасовим, і статусу особи з інвалідністю у зв`язку із його захворюванням, позивач не має. Суд вказав, що ОСОБА_1 є працездатною особою, і відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що він має незадовільний стан здоров`я, позивачем суду не надано. У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування вимог заявленого позову, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного судовим рішенням розміру аліментів, оскільки факт наявності у позивача непрацездатних батьків, які досягли пенсійного віку, не може бути самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому суд першої інстанції вважав, що розмір стягнутих з позивача аліментів наказом Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01.08.2018 року не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, з врахуванням розміру аліментів, які стягнуто з позивача рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.03.2010 року, і які він продовжує сплачувати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Син позивача ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , досяг повноліття. Інших доводів та доказів на їх підтвердження, які б могли бути підставою для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. За даних обставин суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач, як батько дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спроможний сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судовим наказом Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01.08.2018 року, який фактично є гарантованим державою мінімумом на утримання дитини відповідного віку.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 25.03.2019 року є безпідставним та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на необхідність врахування рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.03.2010 року, яким з нього стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з 05.02.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Син позивача ОСОБА_6 досяг повноліття, а на утримання сина ОСОБА_4 позивач сплачує аліменти в добровільному порядку.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2019 року, оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було прийнято до уваги рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.03.2010 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісяця на кожну дитину, починаючи з 05.02.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Також судом першої інстанції прийнято до уваги, що син позивача ОСОБА_6 досяг повноліття, а на утримання сина ОСОБА_4 позивач сплачує аліменти в добровільному порядку. Згідно пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції, на утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу він сплачує 1 000 грн. щомісячно за усною домовленістю із матір`ю дитини, замість визначеного судом розміру аліментів у твердій грошовій сумі 300 грн.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про погіршення стану свого здоров`я та проведення у зв`язку з цим відповідних медичних процедур, що потребувало значних матеріальних витрат. При цьому ОСОБА_1 вказує, що він має хворобу - хронічне захворювання вен обох ніг. Згідно виписки із амбулаторної картки від 27.10.2018 року, 27.10.2018 року виконана амбулаторна лівобічна ендовазальна катетерна парціальна ехосклерооблітерація ВПВ, склеротерапія варикозно змінених приток. Доводи апеляційної скарги стверджують, що у зв`язку із вказаними обставинами ОСОБА_1 звільнився з роботи та перебуває на грошовому утриманні своїх батьків - пенсіонерів.

На думку апеляційного суду, вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до приписів статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ч.1, ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вказав суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, надані позивачем докази, у своїй сукупності, не дають суду достатніх підстав вважати, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, у ОСОБА_1 , як у платника аліментів, суттєво змінилось матеріальне становище. При цьому суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що погіршення стану здоров`я позивача у зв`язку з перенесеним хірургічним втручанням (а.с.13-14), є тимчасовим, і статусу особи з інвалідністю у зв`язку із його захворюванням, позивач не має. Суд вказав, що ОСОБА_1 є працездатною особою, і відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що він має незадовільний стан здоров`я, позивачем суду не надано. У оскаржуваному рішенні суд першої інстанції зазначив, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування вимог заявленого позову, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного судовим рішенням розміру аліментів, оскільки факт наявності у позивача непрацездатних батьків, які досягли пенсійного віку, не може бути самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітньої дитини. При цьому суд першої інстанції вважав, що розмір стягнутих з позивача аліментів наказом Бахмацького районного суду Чернігівської області від 01.08.2018 року не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому нормами діючого Сімейного кодексу України, з врахуванням розміру аліментів, які стягнуто з позивача рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 01.03.2010 року, і які він продовжує сплачувати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в добровільному порядку у розмірі 1 000 грн. щомісяця за домовленістю із матір`ю дитини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2019 року, які узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що: після проведення хірургічного втручання стан здоров`я ОСОБА_1 ще більш ускладнився; позивач був змушений звільнитися з роботи у зв`язку зі станом здоров`я; позивач перебуває на грошовому утриманні своїх батьків-пенсіонерів; ОСОБА_1 поніс великі матеріальні витрати на проведення операції та на придбання ліків, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 25.03.2019 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги, всупереч приписам статті 81 ЦПК України, не підтверджені належними та достатніми доказами у розумінні статей 77, 80 ЦПК України. Згідно ч.6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 (а.с.15), 16.11.2016 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ПОСП ''Ічнянське '' водієм автотранспортних засобів, 27.01.2017 року позивача було звільнено з роботи за власним бажанням, згідно статті 38 КЗпП України.

Згідно довідки Ічнянської районної філії Чернігівського обласного центру зайнятості №669 від 19.11.2018 року (а.с.16), ОСОБА_1 на день видачі даної довідки на обліку в Ічнянській районній філії Чернігівського обласного центру зайнятості не перебуває.

Як вбачається із пояснень позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні суду першої інстанції, позивач працює неофіційно і розмір його середньомісячного доходу становить 5-6 тисяч гривень.

Згідно виписки з амбулаторної картки від 27.10.2018 року ОСОБА_1 (а.с.13), однією із рекомендацій, наданою ОСОБА_1 хірургом- флебологом, є активний руховий режим.

Відповідно до п.1, п.2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на підставі норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 25 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 30.07.2019 року.

Головуючий: Судді: