Справа № 201/5562/19
Провадження № 2/201/2426/2019
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 (третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И Л А:

08.05.2019р. (згідно зі штампом на конверті) АТ «Альфа-Банк» через свого представника Воронцову М.В. (діє на підставі довіреності від 06.12.2018р. - а.с. № 27) звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту, визначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (далі - Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області) (а.с. № 3-8).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 20.05.2019р. позов прийнято до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ч. 1 ст. 274, ч. 5 ст. 279 ЦПК України (а.с. № 29).

В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що 21.03.2008р. між ЗAT «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», а потім АТ «Альфа-Банк») і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 800003425, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кошти в сумі 558 360 дол. США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 800003425, між банком і ОСОБА_1 21.03.2008р. укладено договір іпотеки № 800003425-И, на підставі якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банка квартиру житловою площею 134,9 кв.м, загальною площею 155,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, має кредитну заборгованість, банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки. Проте за даними Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 160307117 від 20.03.2019р. на іпотечне майно накладено арешт і внесені відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 14242222, 14242315, 14242385, 12317298 про заборону відчуження всього нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , обтяжувачем є Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, обтяження зареєстровані відповідно 02.03.2011р., 09.02.2011р., 18.03.2010р., 02.12.2015р. на підставі постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Представник позивача зазначала, що зареєстроване обтяження порушує його право як іпотекодержателя на першочергове задоволенні своїх вимог за рахунок предмета іпотеки і як власника щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи наведене, посилаючись на норми ст. 317 ЦК України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 3, 12, 33, 37, 38 Закону України «Про іпотеку», представник позивача просила скасувати арешт нерухомого майна за реєстраційними номерами № 14242222, 14242315, 14242385, 12317298 на квартиру житловою площею 134,9 кв.м, загальною площею 155,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , накладений Соборним ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області на підставі постанов про арешт майна боржника.

Відповідач позовні вимоги не визнав. Представник відповідача - адвокат Чебикін С.В. (діє на підставі ордерів від 28.05.2019р., від 11.06.2019р. і договору від 21.12.2017р. - а.с. № 35 - 37, 45, ) 12.06.2019р. надав відзив на позовну заяву (а.с. № 38-41), в якому вважав позовні вимоги необґрунтованими у зв`язку із тим, що за даними Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 20.03.2019р., банк як іпотекодержатель вже звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 45357810 від 04.02.2019р., державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В.). Тому між сторонами відсутній предмет спору, внаслідок чого провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Обтяження на іпотечне майно накладені вже після підписання договору іпотеки від 21.03.2008р. і реєстрації іпотеки, з чого слідує, що не відповідач, а Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області порушив право банка як іпотекодержателя.

Крім того, за приписами ч. 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час накладення арештів) державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, і роз`яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Тобто банку було відомо про накладення арештів на предмет іпотеки, про такий порядок їх зняття, але цим правом він не скористався. Вважає, що банк обрав неправильний спосіб захисту своїх прав, а ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у справі.

По-третє, порядок скасування арешту, який накладений державним виконавцем, врегульований ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно із її приписами:

1. У разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

2. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

3. У разі повернення виконавчого документа стягувану з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, арешт на майно (кошти) боржника, накладений державним виконавцем, знімається у разі закінчення виконавчого провадження.

По-четверте, згідно із ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", на яку посилається позивач, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Проте дана норма Закону не підлягає застосуванню, оскільки спір між позивачем і відповідачем щодо права власності на це нерухоме майно - відсутній і позивач не пред`являє позовної вимоги про визнання права власності на нього.

У частині 5 цієї статті даного Закону дійсно зазначено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, але це виключає необхідність визначення позивачем способів (способу) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону, як то передбачено ч. З ст. 175 ЦПК України. У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Повідомив, що арешт за реєстраційним номером 12242222 від 02.03.2011р. був накладений державним виконавцем в межах виконавчого провадження на виконання ухвали судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 24.02.2011р. у справі № 0417/2-987/2011 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, про виключення майна з акту опису та арешту та стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Арешт за реєстраційним номером 14242315 від 09.02.2011р. був накладений державним виконавцем в межах виконавчого провадження на виконання ухвали судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. від 28.12.2010р. у справі № 2-5338/10 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна шляхом накладення заборони відчуження майна.

З урахуванням положень ЗУ «Про виконавче провадження» арешт з майна боржника знімається виключно державним виконавцем у разі закінчення виконавчого провадження, або ж з ініціативи учасників справі шляхом подання заяви до суду про скасувати заходів забезпечення позову.

Враховуючи викладене, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник позивача - Черкавський Ю.С. (діє на підставі довіреності від 05.02.2019р. - а.с. № 63) 16.07.2019р. надав відповідь на відзив (пояснення) (а.с. № 50-52), у якій просив суд звернути увагу на те, що банк звернувся до суду із вимогами про скасування арешту як власник майна (квартири). На підтвердження правильності власної позиції просив взяти до уваги правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 15.05.2019р. у справі № 335/12353/17 і від 22.05.2019р. у справі № 310/5737/17 (а.с. № 53-62). Наполягав на задоволенні вимог.

З урахуванням категорії справи та на підставі положень ст.ст. 274, 279 ЦПК України, враховуючи наданий представником відповідача Чебикіним С.В. відзив, надану представником позивача відповідь на відзив (пояснення), по справі не вбачається підстав для задоволення клопотання представника позивача ОСОБА_3 від 02.08.2019р. (а.с. № 67) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Вивчивши матеріали справи, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, вважаю, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У справі встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

21.03.2008р. між ЗAT «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк», а після зміни найменування - АТ «Альфа-Банк») і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 800003425 на отримання кредитних коштів в сумі 558 360,00 дол. США (а.с. № 9-13).

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 800003425, між банком і ОСОБА_1 21.03.2008р. укладено договір іпотеки № 800003425-И, на підставі якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банка квартиру житловою площею 134,9 кв.м, загальною площею 155,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. № 14-17).

Як видно з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 160307117 від 20.03.2019р., на іпотечне майно накладено арешт, про що внесені відповідні записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме:

02.03.2011р. приватним нотаріусом Київського МНО Якушевою Є.А. внесений запис № 14242222 про обтяження на підставі постанови Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 24834834 від 02.03.2011р.

09.02.2011р. приватним нотаріусом Київського МНО Якушевою Є.А. внесений запис № 14242315 про обтяження на підставі постанови Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ про відкриття виконавчого провадження ВП № 24299589 від 01.02.2011р.

18.03.2010р. приватним нотаріусом Київського МНО Якушевою Є.А. внесений запис № 14242385 про обтяження на підставі постанови Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ про відкриття виконавчого провадження В23-225/10 ВП № 17983596 від 13.03.2010р.;

02.12.2015р. державним реєстратором Ткачук К.О. Дніпропетровського міського управління юстиції внесений запис № 12317298 про обтяження на підставі постанови державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Тичинського Д.Є. про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження № 49493841 від 01.12.2015р. (а.с. № 19-22).

Як повідомив представник відповідача, запис про обтяження № 12242222 від 02.03.2011р. здійснено на підставі накладеного державним виконавцем арешту в межах виконавчого провадження на виконання ухвали судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Зосименко С.Г. від 24.02.2011р. у справі № 0417/2-987/2011 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , підрозділу примусового виконання рішень відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області про виключення майна з акту опису та арешту та стягнення грошових коштів шляхом накладення арешту на нерухоме майно (а.с. № 42).

Запис про обтяження № 14242315 від 09.02.2011р. здійснено на підставі накладеного арешту державним виконавцем в межах виконавчого провадження на виконання ухвали судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. від 28.12.2010р. у справі № 2-5338/10 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна шляхом накладення заборони відчуження майна (а.с. № 43).

Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 20.03.2019р., банк реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності. 31.01.2019р. державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. прийнято рішення про державну реєстрацію права власності за АТ «Альфа-Банк» № 45357810 від 04.02.2019р., яке виникло на підставі іпотечного договору № 800003425-И від 21.03.2008р. між ЗАТ «Альфа-Банк» і ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на час винесення постанов про відкриття провадження і арешт нерухомого майна боржника від 13.03.2010р., від 01.02.2011р. і від 02.03.2011р.) державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Аналогічною норми ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» залишилися в редакції, чинній на час винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 01.12.2015р.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 23 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідних редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин) копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Згідно із ч. 4. ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» (у відповідних редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин) копії постанови державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення боржнику та банкам чи іншим фінансовим установам або органам, зазначеним у частині другій цієї статті, та органам, що ведуть Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Зокрема, ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

При цьому за змістом ч. 6 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

З аналізу змісту статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.328, 335, 376, 392 ЦК України вбачається, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Матеріали справи не містять доказів звернення банку до виконавчої служби з заявою про накладення арешту на усе майно боржника для виконання рішення суду про стягнення боргу.

При розгляді справи встановлено, що банк реалізував своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності на іпотечну квартиру 31.01.2019р. При цьому, як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, боржнику ОСОБА_1 АТ «Альфа-Банк» перед зверненням стягнення надсилав повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 16.10.2018р. (а.с. № 19).

У своєму відзиві представник відповідача погодився із тим, що АТ «Альфа-Банк» реалізувало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації за собою права власності, а тому вважав, що предмет спору відсутній, заперечував щодо наявності права банку на скасування арешту, адже це право надведіть виключно учасникам справи ( ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ) у даному випадку) або ж державному виконавцю у разі скасування судом заходів забезпечення позову.

Між тим, з цими доводами відповідача не можна погодитися, виходячи з наступного.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статі 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з цим позовом вже як власник нерухомого майна (хоча і набув його у власність як колишній іпотекодержатель), а не стягувач у виконавчому провадженні, з позовом у випадку, який регламентований Законом України «Про виконавче провадження», як «інший випадок». Однак на означене майно накладено арешт Жовтневим (нині - Соборним) ВДВС у межах виконавчого провадження щодо примусового виконання рішень суду про забезпечення позову і про стягнення заборгованості у справах, які не стосуються кредитних вимог банку.

Виходячи з системного тлумачення статей 16, 572, 589 ЦК України, статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», статті 1 Закону України «Про іпотеку» і роз`яснень, що надані судом у пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

АТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з цим позовом до боржника - ОСОБА_1 , як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, позивач визначив Соборний ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області, що відповідає вимогам процесуального закону і вищенаведеним роз`ясненням ВССУ, а тому боржник ОСОБА_1 є належним відповідачем у цій справи і заперечення його представника у цій частині оцінюються критично.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

На майно власника - АТ «Альфа-Банк» накладено арешт, який перешкоджає йому вільно володіти та розпоряджатися належним йому майном, тому з метою усунення перешкод у володінні і розпорядженні майном власником (не стягувача у виконавчому провадженні) позовні вимоги АТ «Альфа-Банк» підлягають задоволенню.

До подібних за змістом правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові 13.03.2019р. у справі № 815/2969/16 (провадження № 11-769апп18). Такий правовий висновок урахований Верховним Судом, зокрема і у постанові від 22.05.2019р. по справі № 310/5737/17-ц (провадження № 61-49120св18).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, виходжу з того, що вимоги про зняття арешту з майна є вимогами немайнового характеру (п. 8 постанови пленуму ВССУ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»). Оскільки позовні вимоги немайнового характеру АТ «Альфа-Банк» задоволено повністю, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн. (а.с. № 2) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016р. № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові 13.03.2019р. у справі № 815/2969/16 (провадження № 11-769апп18), Постановою Верховного Суду від 22.05.2019р. по справі № 310/5737/17-ц (провадження № 61-49120св18), ст.ст 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.1 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суддя,

В И Р І Ш И Л А:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 (третя особа - Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області) про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження 14242222 від 02.03.2011р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), накладений на квартиру житловою площею 134,9 кв.м, загальною площею 155,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП № 24834834, виданої 02.03.2011р., видавник Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, В24, яку було зареєстровано 02.03.2011р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 10896603 .

Скасувати арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження 14242315 від 09.02.2011р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), накладений на квартиру житловою площею 134,9 кв.м, загальною площею 155,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП № 24299589, виданої 01.02.2011р., видавник Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, В24, яку було зареєстровано 09.02.2011р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 10810057.

Скасувати арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження 14242385 від 18.03.2010р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), накладений на квартиру житловою площею 134,9 кв.м, загальною площею 155,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: В23-225/10 ВП № 24299589, виданої 13.03.2010р., видавник Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ, яку було зареєстровано 18.03.2010р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 9633076.

Скасувати арешт нерухомого майна (номер запису про обтяження 12317298 від 02.12.2015р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), накладений на квартиру житловою площею 134,9 кв.м, загальною площею 155,1 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 49493841, виданої 01.12.2015р., видавник Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського МУЮ.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 921 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.