Справа № 473/2034/19
РІШЕННЯ

іменем України

"19" липня 2019 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Висоцької Г.А.

при секретарі судового засідання - Сиверин Л.А.

розглянувши у підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду м. Вознесенська із застосуванням звукозаписувальної техніки цивільну справу № 473/2034/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

14.05.2019 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку загальною площею 0,0690 га., призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в АДРЕСА_1 , кадастровий номер НОМЕР_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 і вказаний будинок належить їй відповідно до договору купівлі-продажу, що був укладений між ОСОБА_4 та позивачем на Універсальній товарно - сировинній біржі 20.11.2001 року №1168 та зареєстрований в КП «Вознесенське МБТІ» 29.11.2001 року за реєстровим № 4688.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.04.2019 року договір купівлі - продажу вказаного житлового будинку укладений між позивачем та ОСОБА_4 визнано дійсним.

Представник вказує, що позивач не може розпорядитись своїм будинком, так як земельна ділянка, на якій розташовано її житловий будинок нею ще не оформлена.

Дана земельна ділянка в свій час вже була приватизована попереднім власником будинку - ОСОБА_4 . Позивачу була надана копія Державного акту на право приватної власності на землю від 05.03.1993 року з якого вбачається, що вказана земельна ділянка по АДРЕСА_1 на той час), яка призначена для обслуговування житлового будинку була передана ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів за № 60 від 16.02.1993 року Вознесенською міською радою на ім`я ОСОБА_4 був виданий Державний акт на право приватної власності на землю.

Переоформити право власності на підставі цивільно - правової угоди не можливо, оскільки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_2 .

Вирішити питання земельної ділянки в позасудовому порядку у позивача відсутня можливість, тому просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спірну земельну ділянку.

Представник позивача ОСОБА_3 та позивач в судове засідання не з`явились, від представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити.

Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з`явився, проте надав суду відзив (письмову заяву) про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі позивача, її представника та відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки сторони та їх представники не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 20.11.2001 року за договором купівлі-продажу, укладеного в Вознесенській Універсальній товарно-сировинній біржі, ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 житловий будинок в АДРЕСА_1 . Вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований в КП «Вознесенське МБТІ» 29.11.2001року за реєстровим №4688 в реєстровій книзі № 58.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10.04.2019р. вказаний договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 між продавцем, ОСОБА_4 , та позивачем ОСОБА_1 , як покупцем визнано дійсним.

З Державного акту на земельну ділянку площею 0,0690 га в межах згідно з планом в АДРЕСА_1 на той час) АДРЕСА_1 , яка призначена для обслуговування вказаного житлового будинку вбачається, що вона передана ОСОБА_4 на підставі рішення виконкому Вознесенської міської ради народних депутатів за № 60 від 16.02.1993р. ОСОБА_4 був повереднім власником житлового будинку.

Відповідно до довідки КП «Вознесенське МБТІ» від 08.07.2019 року за АДРЕСА_1 до ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла ОСОБА_2 ,що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерті від 05.08.2008 року № 138 та матеріалами спадкової справи, які містяться в матеріалах цивільної справи № 473/545/19.

Оскільки в позасудовому порядку вирішити питання щодо земельної ділянки не можливо, єдиним правовим способом захисту прав позивача згідно положень ст.16 ЦК України є визнання за нею права власності на земельну ділянку.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли ще у 1999 році, оскільки договір купівлі продажу було укладено в листопаді 1999 року, застосуванню підлягає законодавство чинне на той час, а саме: ЦК УРСР (в редакції від 18.07.1963 р.) та ЗК України (в редакції 1990 року).

Відповідно до ст. 149 ЦК України (в редакції 1963 року), власник може вимагати усунення всяких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Згідно вимог ст. 30 ЗК України (в редакції 1990 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі №6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно статті 120 ЗК України, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

На сьогоднішній день позивач користується зазначеною земельною ділянкою, як власник домоволодіння, розташованого на них, що не суперечить суспільним інтересам, не заперечується відповідачами та не порушує прав інших осіб.

В зв`язку із викладеним суд дійшов висновку, що після укладення договору купівлі продажу житлового будинку від 20.11.2001 року до позивача на підставі ст. 377 ЦК України та ст.120 ЗК України перейшло право власності і на земельну ділянку, а тому позов ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку для обслуговування вищевказаного житлового будинку обґрунтований та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4-5, 12-13, 76-83, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

позовну заявою ОСОБА_1 до Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,0690 га., яка призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач-1: Вознесенська міська рада Миколаївської області, адреса: пл. Центральна № 1, м. Вознесенськ,Миколаївської області, .

Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , РНОКПП- НОМЕР_3 .

Суддя Висоцька Г.А.