Справа № 350/369/19
Номер провадження 2/350/252/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 травня 2019 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Стадник О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд-

ВСТАНОВИВ:

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 3020 гривень в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди, 500 гривень за надання юридичної правової допомоги, а також понесені судові витрати по справі.

В основу своїх позовних вимог позивач зіслався на те, що 07 лютого 2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля Мерседес Бенц Спрінтер, номер державної реєстрації НОМЕР_4 під його керуванням, та автомобіля УАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2

На місце події були викликані інспектори поліції працівники дорожньо-патрульної служби УМВС в Івано-Франківській області, котрі визнали винуватцем події відповідача.

На вимогу винуватця події ДТП ОСОБА_2 , котрий зобов`язувався врегулювати завдану майнову шкоду внаслідок ДТП мирним шляхом, інспектори ДПС протокол не складали, а склали Європротокол.

09 лютого 2017 року він звернувся до AT/CT ТАС із заявою про страхове відшкодування, після чого його транспортний засіб був оглянутий експертом, який встановив суму завданого збитку в розмірі 3400.00 грн.

02 березня 2017 року страхова перерахувала йому частково страхову суму відшкодування в розмірі 2400.00 грн., а франшиза в розмірі 1000 грн. була відрахована.

15 вересня 2017 року його автомобіль було відремонтовано приватним підприємцем ОСОБА_3 за який він оплатив 4700 грн.

Вважає, що оскільки матеріальний збиток завданий йому, як власнику автомобіля, Мерседес - Бенц становить 4700 грн., а страхова компанія відшкодувала лише 2400.00 грн., то різницю в сумі повинен відшкодувати ОСОБА_2 .

Крім того, він поніс матеріальні витрати в сумі 360 грн. для придбання палива для поїздки в страхову компанію в м.Івано - Франківськ 20 лютого 2017 року для огляду транспортного засобу, а також 360 грн. для поїздки в м. Івано - Франківськ щоб отримати в страховій компанії необхідну документацію для суду.

Незважаючи на його неодноразові вимоги до ОСОБА_2 відшкодувати йому добровільно завдану матеріальну шкоду, відповідач по справі відмовляється це зробити, в зв`язку з чим він змушений звернутись до суду

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з викладених в позовній заяві підстав. Наполягає на задоволенні позову і просить стягнути з відповідача кошти, які зазначені в накладній, зміст якої заповнював він сам особисто. Підтверджує показання свідка ОСОБА_5 про те, що ремонт його автомобіля на станції технічного обслуговування, яка належить ОСОБА_3 , не проводився. На його прохання ОСОБА_5 видав йому чистий бланк накладної, якій він присвоїв дату та номер, а також зазначив перелік матеріалів, робіт та їх вартість. Тобто фактично не заперечує, що він вніс в накладну відомості, про які підприємець ОСОБА_3 не знав, однак просить взяти до уваги, що зазначені в накладній матеріали та роботи фактично були використані та виконані іншою особою, яка займається ремонтом автомобіля, однак ця особа не може надати документальне підтвердження цьому факту, оскільки ремонтом автомобіля займається без реєстрації підприємницької діяльності. Що стосується фіскальних чеків на придбання пального то просить взяти їх до уваги, оскільки він два рази їздив до офісу страховика для звіту про те, що він відремонтував автомобіль.

Відповідач у судовому засіданні заперечив позовні вимоги мотивуючи тим, що позивач жодного документа, який би підтверджував визначену в позові суму не додає. Крім того, автомобіль позивача не був на стільки пошкоджений, як заявлено в позові і накладній, яку позивач сам заповнив. Вважає, що позивач не довів, що ремонт автомобіля на СТО 15 вересня 2017 року, яка належить ПП ОСОБА_3 . здійснювався саме з приводу ДТП, що мала місце 07 лютого 2017 року. У зв`язку з вищенаведеним, просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Свідок ОСОБА_3 суду дав показання про те, що ремонт автомобіля позивача на станції технічного обслуговування, яка належить його синові не проводився. Більше того, ні автомобіль позивача, ні пошкодження на автомобілі , ні він, ні його син, як власник СТО, ні інші працівники СТО, не бачили. Дійсно на прохання ОСОБА_1 , він видав накладну, яка містила тільки печатку, однак така накладна видана позивачу помилково. Якби він знав, що позивач буде звертатися до суду з таким позовом, то бланк накладної не видав би. Інформацію, яка міститься в накладній він не заносив, почерк йому не належить. Просить взяти до уваги його пояснення, які він дає зараз в судовому засіданні. Усвідомлює, що він зробив неправильно видавши чистий бланк накладної.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідка та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону ( ст.5 ЦПК України).

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Сторони підтвердили суду, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позовів, крім тих що є в матеріалах даної справи не існує.

Сторонами не оспорюється, що 07 лютого 2017 року мала місце дорожньо-транспортна пригода, за участі автомобіля марки " Мерседес Бенц Спрінтер", номер державної реєстрації НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_1 , та автомобіля УАЗ державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 Внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , автомобіль, яким користується позивач, отримав механічні пошкодження.

Позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 3020 (три тисячі двадцять) гривень, а саме різницю між фактично витраченими коштами на ремонт в розмірі 4700 гривень і відшкодованою страховою компанією сумою - 2400 гривень, та витрати в розмірі 720 гривень на проїзд до м. Івано-Франківська в страхову компанію.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, обчислюється виходячи із реальної вартості втраченого майна або вартості виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, на момент розгляду справи. Така вартість може бути визначена експертним шляхом.

За змістом ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;

Згідно з ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ст.57 ЦПК У країни, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників,допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів.

Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

За змістом ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з вищенаведених показань свідка ОСОБА_5 , ремонт автомобіля на СТО, яка належить його синові, не проводився, зміст накладної він не заповнював.

Зазначену обставину не заперечив і сам позивач, з пояснень якого вбачається, що він, зазначивши в накладній перелік матеріалів, робіт та їх вартість, по суті підробив накладну.

Отже достовірність та належність наданої позивачем накладної № 1369 від 15.02.2017 ( а.с.11) спростована поясненнями вище вказаного свідка та поясненнями самого ОСОБА_1

За таких обставин зазначена накладна є недопустимим доказом, тому вона не може лягати в основу ухвалення судового рішення в даній справі.

З доданих позивачем до матеріалів позовної заяви квитанцій на придбання пального (а.с.2,3) вбачається, що такі датовані 22 листопада 2017 року та 02 листопада 2017 року, тому твердження позивача, про те, що такі витрати понесені ним у зв`язку з необхідністю доставки автомобіля для огляду в страхову компанію не відповідає іншим матеріалам справи, оскільки уже 03 березня 2017 року позивачу виплачено страхове відшкодування ( а.с.7).

За таких обставин, витрати на придбання пального на загальну в суму 720 гривень, згідно доданих квитанцій не підлягають до стягнення за рахунок відповідача.

Таким чином, аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позову докази в їх сукупності суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача різниці між виплаченою страховою сумою та фактично понесеними витратами на ремонт автомобіля не підлягає задоволенню.

Як вбачається з наданого Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Група «ТАС» від 17 березня 2017 року вих. № Г400/956 під час розрахунку відшкодування страхового випадку прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі - 2400 грн.( а.с.7).

Відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України " Про страхування " франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Згідно з п. 12.1. ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 36.6. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/8549988 Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Група «ТАС», розмір франшизи - 1000 гривень (а.с.8).

Оскільки, вина відповідача у вказаній вище ДТП встановлена та підтверджена матеріалами справи, то дана сума підлягає до стягнення з нього на користь потерпілого.

З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, суд також стягує з відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати .

Керуючись ст.ст.10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, ст.ст. 988, 1166 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 (адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 суму франшизи в розмірі 1000,00 грн. (одна тисяча) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 судовий збір в сумі 768.40 гривень та 500 гривень витрат за наднання правової допомоги адвоката.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 10 травня 2019 року.

Суддя: