Справа № 466/6184/18 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/811/1267/19 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю: секретаря Цапа П.М.,

адвоката Квака В.М. - представника позивачки ОСОБА_2.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 лютого 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що малолітня народилась у шлюбі з відповідачем, який розірвано за рішенням суду 24.10.2014 року. З того часу батько повністю усунувся від утримання та виховання доньки: не цікавиться життям дитини, не бере участі у її вихованні і забезпеченні, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з донькою.

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 08.09.2014 року ОСОБА_3 зобов`язано щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини заробітку, однак відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по аліментах у розмірі 51 295 грн. 58 коп. і по даному факту Шевченківським РВ ГУНП у Львівській області відрито кримінальне провадження за ч. 1 ст. 164 КК України (а.с. 2-3).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с. 105-106).

Дане рішення оскаржила позивачка.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, покликаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, та на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вважає, що судом було встановлено і відповідачем не спростовано те, що останній з жовтня 2014 року взагалі не спілкується з дитиною та не сплатив жодної копійки аліментів, а відтак вважає помилковим висновок суду про те, що батько дитини не ухиляється злісно від виконання своїх обов`язків (а.с. 111-112).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтями 12 і 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьків (одного з батьків) батьківських прав, а у роз`ясненнях, які містяться у п.п. 15 і 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» (з наступними змінами і доповненнями), звернуто увагу судів на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було дано належну та вичерпну оцінку доводам позовної заяви щодо того, що відповідач не виконує без поважних причин своїх обов`язків по вихованню малолітньої доньки та навмисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а відтак доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не було дано належної оцінки цим доводам, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не можуть прийматися до уваги.

Крім цього, судом в оскаржуваному рішенні дано належну оцінку висновку органу опіки і піклування, в результаті чого суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що згаданий висновок не містить тих обставин, які б давали підстави для застосування до відповідача такого крайнього заходу впливу, як позбавлення його батьківських прав.

Інших підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, які передбачені ч. 1 ст. 164 СК України, позивачкою в обґрунтування заявлених нею позовних вимог не наведено та належними і допустимими доказами не обґрунтовано.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скарг ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 28 лютого 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 28 жовтня 2019 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.