Провадження № 2/344/4115/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої-судді Бабій О.М.,

секретаря Орнат Л.І.,

за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюб із відповідачем розірвано на підставі рішення суду від 20 листопада 2000 року. Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_3 є повнолітнім та продовжує навчання на 3 курсі навчально-наукового юридичного інституту спеціальності «Право» ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» IV рівня акредитації денної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб. У зв`язку із навчанням на денній формі він не може влаштуватись на роботу для самостійного отримання заробітку. З метою навчання сином укладено договір № 00181/06-03 із ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» про навчання на суму 38 000 гривень. Тому просить стягнути із відповідача додаткові витрати в розмірі 19 000 гривень.

24 жовтня 2019 року від ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову. За підстави своїх заперечень зазначив що на підставі рішення суду він вже сплачує аліменти на час навчання сина ОСОБА_3 . Зважаючи на розмір його пенсії, з якої здійснюються відрахування на утримання повнолітнього сина вважає що стягнення додаткових витрат є неможливим.

У судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав наведених в ньому. Зазначила, що розмір аліментів, які сплачує відповідач є недостатнім для належного матеріального забезпечення дитини.

Відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вказав, що аліменти які він щомісячно сплачує на утримання повнолітнього ОСОБА_2 повинні покривати витрати, які позивачем заявлено як додаткові.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 11 жовтня 2001 року розірвано (а.с. 7).

В шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8).

ОСОБА_3 є повнолітнім та продовжує навчання на 3 курсі навчально-наукового юридичного інституту спеціальності «Право» ДВНЗ «Прикарпатський національний університет імені Василя Стефаника» IV рівня акредитації денної форми навчання за кошти фізичних та юридичних осіб, що підтверджується копією довідки цього навчального закладу № 06-03/09-13/1059 від 09 вересня 2019 року (а.с. 4).

Термін навчання складає з 01 вересня 2019 року по 01 липня 2021 року, вартість навчання становить 38 000 грн., що вбачається із копії договору про надання освітніх послуг № 00181/06-03с (а.с. 9).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2019 року присуджено стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 в розмірі 600 грн. щомісячно на час навчання дитини, але не пізніше як до досягнення ним двадцяти трьох років (а.с. 37-38).

Відповідач по справі є пенсіонером, отримує пенсію по інвалідності. За даними довідки ГУ ПФУ України в Івано-Франківській області за вих. № 6164 від 15 жовтня 2019 року з пенсії проводиться щомісячно відрахування аліментів в сумі 875 грн. 29 коп. (а.с. 33).

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання).

Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та підтримані у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18.

Звертаючись із даним позовом до суду ОСОБА_1 просила про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 19 000 грн., які складають половину вартості навчання у вищому навчальному закладі, згідно договору про надання освітніх послуг № 00181/06-03с

При цьому аліменти на час навчання повнолітнього ОСОБА_3 вже стягуються із відповідача на підставі рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 січня 2019 року у розмірі 600 грн. щомісячно, а матеріальні витрати повнолітнього сина з оплати освітніх послуг, які надаються навчальним закладом, не можуть вважатись додатковими в розумінні статті 185 СК України.

Наведене всукупності свідчить про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі ст. ст. 180, 185, 199 СК України, ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст.ст. 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 19 листопада 2019 року.