Провадження № 22-ц/801/1570/2019
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2019 рокуСправа № 127/32573/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №127/32573/18 за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року, яке ухвалене суддею Дерновою В.В. в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області о 09 год 49 хв, повний текст складено 08 травня 2019 року,

в с т а н о в и в :

В грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про стягнення заборгованості по заробітній платі, мотивуючи позовні вимоги тим, що при нарахуванні виплат відповідачем не було враховано коефіцієнт підвищення посадових окладів, а також допущено дискримінацію у порівнянні з іншими працівниками при виплаті винагороди за підсумками роботи за 2017 рік та одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017 рік. Таким чином, просив стягнути з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на його користь не нараховану та недоотриману заробітну плату з 01 травня 2017 року до 31 грудня 2017 року, яка складає 8064,26 грн, винагороду за підсумками роботи за 2017 рік в розмірі 15077 грн, одноразове заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017 рік в розмірі 11598 грн, заробітну плату за час відпустки в січні 2018 року 1172,40 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 777 грн недонарахованої заробітної плати за грудень 2017 року, 1172,40 грн недонарахованої заробітної плати за час щорічної відпустки у січні 2018 року, 11598 грн одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика у 2017 році (суми визначені без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів). В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо стягнення судового збору.

Рішення суду у частині стягнення заробітної плати, але не більше, ніж за один місяць допущено до негайного виконання.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2019 року виправлено арифметичну помилку, допущену в рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року, зазначивши у мотивувальній та резолютивній частинах рішення суду розмір недорахованої заробітної плати на час щорічної відпустки у січні 2018 року, яка підлягає стягненню - 1003,57 грн (сума зазначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів), а не 1172,40 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, неповно та неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки доказів. Просив рішення суду першої в частині незадоволених позовних вимог скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення по суті позовних вимог, а саме стягнути з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» на його користь не нараховану та недоотриману заробітну плату з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року, яка складає 8064,26 грн, винагороду за підсумками роботи за 2017 рік в розмірі 15077 грн.

Крім того, ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» не погоджуючись з зазначеним рішення суду першої інстанції також оскаржило, оскільки вважає його необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10 липня 2019 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи, згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго», ОСОБА_1 зазначив, що вважає її необґрунтованою та безпідставною, яка не ґрунтується на матеріалах справи, в частині задоволених позовних вимог рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Просив апеляційну скаргу ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» просило його апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 10 листопада 2017 року (справ №127/6065/17), поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора із забезпечення діяльності та капітального будівництва у відокремленому підрозділі «Вінницяелектротехнологія» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» з 22 лютого 2017 року; стягнуто з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 172042,34 грн.

Згідно наказу Відокремленого підрозділу «Вінницяелектротехнологія» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 10 листопада 2017 року №153к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », на виконання рішення Апеляційного суду Вінницької області від 10 листопада 2017 року по справі №127/6065/17, було скасовано наказ про звільнення ОСОБА_1 від 22 лютого 2017 року №39к; поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора із забезпечення діяльності та капітального будівництва; виплачено ОСОБА_1 компенсацію за час вимушеного прогулу в сумі 172042,34 грн (а.с.20).

Наказом Відокремленого підрозділу «Вінницяелектротехнологія» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 02 лютого 2018 року №18к ОСОБА_1 було звільнено з роботи за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с.12).

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню; оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що відповідачем не було враховано коефіцієнт підвищення посадових окладів, а також допущено дискримінацію у порівнянні з іншими працівниками при виплаті винагороди за підсумками роботи за 2017 рік та одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017 рік.

Тому просив стягнути з відповідача на свою користь не нараховану та недоотриману заробітну плату з 01 травня 2017 року до 31 грудня 2017 року, яка складає 8064,26 грн, винагороду за підсумками роботи за 2017 рік в розмірі 15077 грн, одноразове заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017 рік в розмірі 11598 грн, заробітну плату за час відпустки в січні 2018 року 1172,40 грн.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , а саме в частині не стягнення з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» на його користь не нараховану та недоотриману заробітну плату з 01 травня 2017 року по 31 грудня 2017 року, яка складає 8064,26 грн, винагороду за підсумками роботи за 2017 рік в розмірі 15077 грн.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є безпідставними, рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оплату праці» форми, системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами.

Аналогічні положення закріплені у частині другій статті 97 КЗпП України.

При вирішенні спорів про виплату премій, винагороди за підсумками роботи за рік чи за вислугу років, надбавок і доплат необхідно виходити з нормативно-правових актів, якими визначено умови та розмір цих виплат.

Наказом Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 28 грудня 2017 року № 533-К/оп «Про виплату винагороди» було передбачено провести виплату винагороди за підсумками роботи за рік штатним працівникам підприємства, в тому числі працівникам, які працюють на штатних та виборних посадах у профспілкових органах, за фактично відпрацьований час в межах коштів, визначених у додатку до цього наказу; відповідно до Додатку до наказу ДП «НЕК «Укренерго» від 28 грудня 2017 року № 533-К/оп, «Вінницяелектротехнологія» було визначено для виплати винагороди за підсумками роботи за 2017 рік 574890 грн (а.с.67).

Наказом Відокремленого підрозділу «Вінницяелектротехнологія» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 29 грудня 2017 року №50з «Про виплату винагороди» було передбачено провести виплату винагороди за підсумками роботи за рік штатним працівникам з урахуванням фактично відпрацьованого часу і виробничих досягнень за підсумками роботи за 2017 рік у відповідності з додатком 1; у Додатку 1 Позивач ОСОБА_1 відсутній (а.с.99-101).

Наказом Відокремленого підрозділу «Вінницяелектротехнологія» Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 20 грудня 2017 року №168к «Про заохочення працівників з нагоди професійного свята - Дня енергетика» було передбачено виплатити одноразове грошове заохочення працівникам підрозділів ВЕТ, які сумлінно відносились до виконання виробничих завдань, службових доручень та внесли вагомий особистий внесок у забезпечення діяльності підприємства (а.с.69).

Відповідно до розділів 4, 5 Положення про виплату винагороди за підсумку роботи за рік працівникам ВЕТ, яке є Додатком 11 до Колективного договору, розмір винагороди кожному працівникові за підсумками роботи за рік визначається залежно від суми винагороди в цілому по ВЕТ, коефіцієнту трудового внеску і заробітної плати, розрахованої згідно з розділом ІІІ Положення; конкретні розміри винагороди, а також позбавлення повністю або частково оформлюються наказом по ВЕТ.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позовної вимоги ОСОБА_1 про стягнення розміру винагороди за підсумками роботи за 2017 рік у розмірі 15077 грн (чи іншому розмірі такої винагороди), оскільки з вище викладеного вбачається, що згідно наказу Відокремленого підрозділу «Вінницяелектротехнологія» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 29 грудня 2017 року №50з «Про виплату винагороди» було передбачено провести виплату винагороди за підсумками роботи за рік штатним працівникам з урахуванням фактично відпрацьованого часу і виробничих досягнень за підсумками роботи за 2017 рік у відповідності з додатком №1 (а.с.99).

Разом з тим, судом встановлено, що у Додатку №1 (список працівників підрозділів ВЕТ на виплату за підсумками роботи за 2017 рік), позивач ОСОБА_1 відсутній, тому і відсутні правові підстави для стягнення такої винагороди з відповідача.

Також, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь ОСОБА_1 777 грн недонарахованої заробітної плати за грудень 2017 року, в межах заявлених позивачем позовних вимог (ст.13 ЦПК України).

З листа Відокремленого підрозділу «Вінницяелектротехнологія» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 22 лютого 2018 року № 09/88 «Про надання відповіді» вбачається, що на момент поновлення позивача на роботі за рішенням апеляційного суду від 10 листопада 2017 року, його посадовий оклад становив 10540 грн; з 01 грудня 2017 року розмір посадового окладу було збільшено до 10821 грн (а.с.36).

Однак до вказаних окладів не застосовувалися коефіцієнти коригування.

Згідно з наказами ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 24 квітня 2017 року №104-к «Про підвищення посадових окладів і тарифних ставок», від 29 листопада 2017 року № 480-к/ОП «Про підвищення посадових окладів і тарифних ставок» та наказами Відокремленого підрозділу «Вінницяелектротехнологія» ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 11 грудня 2017 року № 49з «Про затвердження штатного розкладу та підвищення посадових окладів і тарифних ставок», від 28 квітня 2017 року № 11з «Про затвердження штатного розкладу та підвищення посадових окладів і тарифних ставок», відповідно з 01 травня 2017 року та з 01 грудня 2017 року було встановлено коефіцієнти коригування заробітної плати для працівників у розмірі 1,053 та 1,047 (а.с.63-66).

Як встановлено судом, до заробітної плати (окладу) позивача ОСОБА_1 не застосовувалися коефіцієнти коригування, оскільки відповідно до п. 5.11 розділу V Колективного договору, заступникам директора ВЕТ, головному бухгалтеру, заступнику головного інженера та головного бухгалтера, заступникам начальників служб і відділів посадові оклади встановлювати на 5-15% нижче встановленого посадового окладу відповідного керівника.

Згідно додатку 4 до Колективного договору (таблиця 1) та у додатку 4 (таблиця 5) до Угоди між адміністрацією та Радою голів профспілкових органів державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» встановлено посадові оклади (у розрахункових коефіцієнтах) керівників ВСО «Вінницяелектротехнологія» у виді тарифних сіток (а.с.121,136), проте підвищення відповідних посадових окладів з урахуванням коефіцієнтів коригування заробітної плати - 1,053 та 1,047 - не порушує передбачене п. 5.11 розділу V Колективного договору співвідношення окладів.

Зокрема, як вбачається з п. 6 наказу Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» від 29 листопада 2017 року № 480-к/ОП «Про підвищення посадових окладів і тарифних ставок» (а.с.65), норми, встановлені цим наказом, не поширюються на працівників, яким наказами встановлені індивідуальні розрахункові величини та до яких застосовується альтернативна (грейдингова) система оплати праці згідно з умовами угоди та колективного договору. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано жодного наказу такого змісту щодо позивача ОСОБА_1 .

За таких обставин, вірний висновок суду першої інстанції, що вказані коефіцієнти коригування підлягали застосуванню до заробітної плати ОСОБА_1 , тому оклад позивача, починаючи з 01 грудня 2017 року, з урахуванням вищевказаних коефіцієнтів, повинен був становити 11598 грн.

Недонарахована позивачу заробітна плата за грудень 2017 року складає 1009,84 грн (11598 грн - 10588,16 грн ((виплачені у грудні 2017 року а.с.38).

Отже, задовольняючи частково позовну вимогу щодо недонарахованої заробітної плати позивачу та стягуючи за грудень 2017 року 777 грн, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув цю суму в межах заявлених позивачем позовних вимог, згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України.

Разом з тим, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача та погоджується з висновками суду першої інстанції в тому, що відсутні правові підстави для стягнення недорахованої заробітної плати за період з травня по листопад 2017 року, оскільки, як встановлено вище зазначеним рішенням апеляційного суду від 10 листопада 2017 року (справ №127/6065/17), яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 01 липня 2019 року, було стягнуто за цей період середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 172042,34 грн, яке в свою чергу виконано відповідачем. Таким чином, відсутні підстави для здійснення перерахунку з урахуванням відповідних коефіцієнтів коригування заробітної плати за цей період.

Відповідно до п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством); одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки.

У щорічній відпустці тривалістю 23 календарні дні ОСОБА_1 перебував у січні 2018 року.

Для розрахунку відпускних повинен враховуватися сумарний заробіток ОСОБА_1 за період з січня 2017 року до грудня 2017 року включно.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з довідки про заробітну плату від 02 лютого 2018 року №15, у період січень-грудень 2017 року позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 273067,59 грн (а.с.38).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до суми 273067,59 грн необхідно додати 1009,84 грн недонарахованої заробітної плати за грудень 2017 року, що становить 274 077,43 грн сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців.

Таким чином, заробітна плата за час щорічної основної відпустки у січні 2018 року, яка підлягала виплаті ОСОБА_1 , становила: 274077,43 грн /353 дні(відповідно до ст. 73 КЗпП України) *23 дні відпустки = 17 857,74 грн.

Відповідно до довідки від 22 лютого 2018 року № 20 про фактичні суми нарахувань та утримань із заробітної плати за період з 10 листопада 2017 року до 02 лютого 2018 року (а.с.37), позивачу було нараховано 16854,17 грн відпускних, а тому недонарахована заробітна плата за час щорічної основної відпустки у січні 2018 року (сума визначена без утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів) складає 1003,57 грн (17857,74 грн - 16854,17 грн).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача на користь позивача недонарахованої заробітної плати за час щорічної основної відпустки у січні 2018 року в розмірі 1003,57 грн (ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2019 року вірно виправлено арифметичну помилку в сумі, з 1172,40 грн на 1003,57 грн), отже доводи апеляційної скарги відповідача є необґрунтованими та спростовуються вище викладеним.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача в частині стягнення на користь позивача одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017 рік в розмірі 11598 грн, то колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині.

Згідно з Протоколом № 3 засідання комісії адміністрації та профспілкового комітету ВЕТ від 20 грудня 2017 року було вирішено нарахувати одноразове грошове заохочення працівникам до професійного свята - Дня енергетика в межах коштів, виділених ДП «НЕК «Укренерго» наказом від 20 грудня 2017 року № 495-к/оп залежно від місячного посадового окладу, стажу роботи в енергетиці та при цьому з врахуванням якісного та сумлінного виконання працівниками своїх посадових обов`язків (а.с.70-71).

Разом з тим, складовими розміру одноразового грошового заохочення працівникам до професійного свята - Дня енергетика є місячний оклад, стаж роботи в енергетиці та врахування якісного та сумлінного виконання працівником своїх посадових обов`язків.

Як встановлено судом, позивача ОСОБА_1 було незаконно звільнено з посади у 2017 році, у зв`язку з чим він був позбавлений можливості виконувати свої посадові обов`язки, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача, одноразове заохочення до професійного свята - Дня енергетика у 2017 році виключно у розмірі його окладу у грудні 2017 року - 11 598 грн, без врахування стажу роботи та якісного та сумлінного виконання працівником своїх посадових обов`язків, тобто в межах заявлених ним позовних вимог (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Інші наведені в апеляційних скаргах доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Оскільки під час дослідження доказів та встановлення фактів у справі, судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовані норми матеріального закону, тому рішення суду є законним і обґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 03 травня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 серпня 2019 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Денишенко Т.О.

Копаничук С.Г.