ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №576/1503/19

Номер провадження 22-ц/816/4996/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Орлова І. В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2019 року в складі судді Мазур С.А., ухваленого в м. Глухів

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У липні 2019 року Акціонерне товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 13 листопада 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 4000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком договір. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 17 червня 2019 року склав 298551 грн 03 коп.

Позивач просив суд стягнути з відповідача частину заборгованості за договором у сумі 121376 грн. 73 коп., яка складається із: 4700 грн - заборгованість за кредитом, 116676,73 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом з 13.11.2013р. по 31.05.2018р.

Заочним рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2019 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 4700 грн заборгованості за кредитним договором б/н від 13.11.2013 року.

В іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір в сумі 74,92 грн.

Не погоджуючись із вказаним заочним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмови позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення відсотків за користування кредитом задовольнити.

У доводах апеляційної скарги позивач не погоджується з висновком суду щодо відсутності підстав для стягнення відсотків, адже відсутність підпису боржника на тарифах, умовах та правилах не свідчить про не укладеність договору. Суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них.

Вважає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловив свою згоду з формою договору та його умовами.

Також вважає, що суд відмовляючи у стягненні відсотків за користування кредитними коштами порушив вимоги ст.1048 ЦК України, адже повернення наданих кредитних коштів та отримання відсотків за їх користування є істотним фактором при наданні кредитних коштів.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що 13 листопада 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 4000 грн і дана обставина підтверджується анкетою-заявою позичальника. В той же час, в даній заяві не визначена процентна ставка за користування кредитом, а також вона не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, тому стягненню підлягає сума непогашеного тіла кредиту у розмірі 4700 грн.

З такими висновками колегія суддів погодитись не може, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що позов АТ КБ «ПриватБанк» заявлено до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 (а.с.34).

Як на підтвердження заявлених позовних вимог позивач посилається на укладений між сторонами кредитний договір у виді анкети-заяви від 13 листопада 2013 року підписаний ніби-то відповідачем у справі.

В той же час, як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на яку посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, дана заява від імені позичальника підписана не відповідачем у справі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а іншою особою - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8).

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами.

За приписами статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Проте, із дослідженої судом анкети-заяви вбачається, що відповідач ОСОБА_2 її не підписувала, а отже Банк не довів належним чином факт укладання договору та отримання відповідачем заявлених позивачем кредитних коштів та користування ними.

Аналізуючи наведені норми матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог заявлених до відповідача у справі.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення , або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк».

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 2 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03 вересня 2019 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: С. Г. Хвостик

І. В. Орлов