Номер справи 623/2265/19
Номер провадження 2-о/623/195/2019
РІШЕННЯ

іменем України

09 серпня 2019 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області в складі головуючого судді Герцова О.М., при секретарі Рзаєвій І.С., за участі представника заявника ОСОБА_1 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 , представник служби у справах дітей Ізюмської міської ради - Бойко М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Ізюмі заяву ОСОБА_3 , зацікавлена особа: ОСОБА_2 , служба у справах дітей Ізюмської міської ради про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що його малолітня донька ОСОБА_4 мешкає разом з вітчимом ОСОБА_2 , який підозрюється у скоєнні насильницьких дій по відношенню до дитини. За для відведення негативних та психологічних наслідків для малолітньої дитини просив його заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, не вбачав доцільності у їх задоволенні.

Представник служби у справах дітей Ізюмської міської ради Бойко М.С. у судовому засіданні вважала за доцільне видати обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_2 спілкуватися у будь-якій формі з малолітньою ОСОБА_4 , строком на 3 (три) місяці.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідності до п. 1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що в провадженні СВ Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області знаходиться кримінальне провадження № 0000198 від 27 лютого 2019 року за ч. 2 ст. 156 КК України порушене за заявою ОСОБА_3 стосовно неправомірних дій по відношенню до його малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .(а.с.10)

Матеріали кримінального провадження містять висновок психологічної експертизи проведеної в Харківському національному університеті внутрішніх справ на підставі звернення начальника Ізюмського ВП ГУ НП в Харківській області.

Відповідно до вказаного висновку в ході проведення заходів (опитування, діагностики і взаємодії з дитиною) було виявлено наявність певних ознак сексуального розбещення дитини.

Також психологом зазначено про порушення дитячо-батьківських відносин дитини з матір`ю, наявність фізичного та психологічного насильства з боку матері та вітчима, конфліктність та порушення міжособистісних відносин з матір`ю та вітчимом. В сімейному середовищі з матір`ю та вітчимом дитина відчуває небезпеку, сум`яття, безпорадність, страх емоційного та фізичного насильства.(а.с.5-9)

Як видно з самого висновку та відповідей малолітньої ОСОБА_4 , вона зазнала насильства як раз з сторони вітчима ОСОБА_2 .

Пунктом 3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що під домашнім насильством розуміються діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до п.п.6, 8 ч.1 ст.1 Закону України"Про запобігання та протидію домашньому насильству" кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.24 цього Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить, зокрема, обмежувальний припис стосовно кривдника.

Відповідно до п.7 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Статтею 26 вказаного Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: постраждала особа або її представник; у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, серед яких:

1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою;

2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи;

3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою;

5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

За правилами ст. 350-5 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", на строк від одного до шести місяців.

Ураховуючи наведене і те, що наявні обґрунтовані ризики вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства щодо малолітньої дитини, яка потребує захисту у порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є підстави для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_4 , а саме щодо заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спілкуватися у будь-якій формі з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представником позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні підтверджений факт того, що малолітня дитина ОСОБА_4 на протязі останніх трьох місяців мешкає разом з батьком ОСОБА_3 . Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо видачі обмежувального припису строком на 6 місяців яким заборонити ОСОБА_2 мешкати разом з малолітньою дитиною.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч.2 ст.350-8 цього Кодексу про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 350-1-350-8 ЦПК України,суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис щодо заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спілкуватися у будь-якій формі з малолітньою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці.

В іншій частині заяви відмовити.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Ізюмське відділення поліції ГУНП в Харківській області для взяття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на профілактичний облік, а також відповідні органи виконавчої влади за місцем проживання заявника.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.М.Герцов

Повний текс рішення складено 12 серпня 2019 року.