ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3065/19
провадження № 4-с/753/102/19
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2019 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О.,

секретар судового засідання Кримчук Я.Р.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада»,

представник заявника - ОСОБА_1,

особа, дії та рішення якої оскаржуються, -державний виконавець Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинський Тарас Євгенович,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_3 ,

розглянув в судовому засіданні в м. Києві скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

07.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі по тексту - ТОВ «Рада», заявник, стягувач) звернулося до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві (далі - Дарницький РВ ДВС м. Київ) Сніжинського Т.Є. від 21.12.2018 про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На обґрунтування скарги стягувач зазначив, що державним виконавцем не вжито усіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання судового рішення, а відтак при винесенні оскаржуваної постанови порушено вимоги ст. 8, 124, 128 Конституції України, ст. 1, 10, 18 Закону України «Про виконавче провадження», а йому завдана суттєва шкода через позбавлення права на судовий захист.

Представник стягувача подала письмове клопотання про розгляд скарги за її відсутності.

Державний виконавець Дарницького РВ ДВС м. Київ Сніжинський Т.Є. та/або представник відділу в судове засідання повторно не з`явилися, письмового відзиву на скаргу не подали.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явилася без повідомлення причин неявки, пояснення на скаргу від неї не надходило.

Нез`явлення учасників справи є підставою для розгляду скарги без фіксування судового засідання технічними засобами.

За результатами вивчення матеріалів скарги суд встановив такі обставини.

В провадженні Дарницького РВ ДВС м. Київ перебувало виконавче провадження № 52335935 з виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Рада» боргу в сумі 243,60 грн.

21.12.2018 державний виконавець Сніжинський Т.Є. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

На обґрунтування рішення про повернення виконавчого документа стягувачу державний виконавець послався на те, що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення, а всі дії щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

З матеріалів скарги вбачається, що копію цієї постанови стягувач отримав 31.01.2019, а отже встановлений ст. 449 ЦПК України десятиденний строк її оскарження не пропущений.

Даючи оцінку доводам скарги про неправомірність рішення державного виконавця, суд керується положеннями Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VII).

Так, відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 10 цього Закону визначено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом (стаття 10 Закону № 1404-VIII).

За приписами статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З метою ефективної реалізації покладених на виконавця завдань щодо здійснення заходів примусового виконання рішень закон наділяє його широкими повноваженнями (правами), зокрема, правом проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні; звертатися до суду щодо застосування до боржника приводу; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; вимагати від боржників надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (частина 3 статті 18 Закону № 1404-VIII).

Пунктом 2 частини 1 статті 37Закону № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У цивільному судочинстві діє принцип, відповідно до якого кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень (статті 12,81 ЦПК України).

Враховуючи, що в оскаржуваній постанові не зазначено, які заходи вживалися з метою розшуку майна та доходів боржника, і жодних доказів вжиття таких заходів суду не надано, та беручи до уваги мізерну суму стягнення (243,60 грн.), суд дійшов висновку, що при здійсненні виконавчих дій державним виконавцем не було вжито усіх необхідних і можливих заходів, спрямованих на виконання рішення суду.

Зважаючи на викладене суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про повернення виконавчого документа стягувачу винесена необґрунтовано, без передбачених пунктом 2 частини 1 статті 37Закону № 1404-VIII підстав.

Неправомірним рішенням посадової особи органу державної виконавчої службипорушено права та законні інтереси стягувача, які підлягають захисту шляхом зобов`язання поновити виконавче провадження та виконати усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» примусові заходи, направлені на виконання судового рішення.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» задовольнити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Сніжинського Тараса Євгеновича від 21 грудня 2018 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену в рамках виконавчого провадження № 52335935.

Зобов`язати державного виконавця Сніжинського Тараса Євгеновича, а в разі, якщо він звільнений з посади, - начальника Дарницького районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві, поновити виконавче провадження та виконати усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» примусові заходи, направлені на виконання судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: