Справа № 640/7956/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2019 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу №640/7956/19 за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області (61022 м.Харків вул..Сумська б.61) про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії,

Встановив:

16.04.2019 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, яка підписана представником позивача - адвокатом Тимошенко Д.В., в якій позивач просить визнати незаконним висновок Харківського міського відділу ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області від 01.02.2019 р. на заяву ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про його шлюб №903, складеного 06.03.1971 Донецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області та зобов`язати Харківський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області внести зміни в актовий запис про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 №903, складеного 06.03.1971 Донецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області, змінивши національність нареченого з «українець» на «німець».

При цьому, позивач посилався на те, що він звернувся до відповідача з відповідною заявою про внесення змін до актового запису, однак у відповідь на вказану заяву відповідач надав Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, яким позивачу відмовлено у задоволенні вказаної заяви у зв`язку з безпідставністю необґрунтованістю. Позивач не згоден з даним висновком, оскільки позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у сім`ї ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , про що 20.08.1949 в книзі записів актів громадянського стану про народження Граківської сільської ради Дворічанського району Харківської області був зроблений запис №37, що утверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Позивач вважає себе німцем та бажає відновити і зберегти своє етнічне німецьке походження, оскільки мати позивача була німкою, він виріс в родині, в якій шанувались німецькі традиції, готувались національні німецькі страви та святкувались німецькі свята. Мати позивача володіла німецькою мовою і навчала позивача, проте, побоюючись переслідувань з боку влади, змушена була приховувати своє німецьке походження, він володіє німецькою мовою, обізнаний у німецькій культурі та активно підтримує стосунки зі своїми родичами - німцями.

Проте, в актовому записі про шлюб позивача №903, складеного 06.03.1971 Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області національність позивача зазначено - «українець», що порушує право позивача на індивідуальність, яке передбачене ст. 300 ЦК України, та право на вільний вибір та відновлення і національності, яке передбачене ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні».

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.04.2019 р. вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено перше судове засідання з викликом сторін.

20.05.2019 р. відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що не визнає позовних вимог, з підстав, викладених у відзиві.

14.06.2019 р. до суду позивачем подано уточнену позовну заяву , в якій він просив визнати незаконним висновок Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області від 01.02.2019 р. на заяву ОСОБА_1 про внесення змін до актового запису про його шлюб №903, складеного 06.03.1971 Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області та зобов`язати Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області поновити актовий запис про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 №903, складеного 06.03.1971 Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, та внести запис про національність ОСОБА_1 «німець» в додаткових відмітках актового запису про ОСОБА_1 та ОСОБА_2 №903, складеного 06.03.1971 Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області.

26.07.2019 р. представником відповідача подано відзив на уточнену позовну заяву.

В ході розгляду справи позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, представник відповідача проти задоволення уточненого позову заперечувала.

В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.

Згідно ст. ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, вислухавши позивача його представника та представника відповідача, дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні та уточнені позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що згідно з положеннями ч.1, ч.4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-УІ відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-УІ діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану грунтується на принципах додержання законності, захисту прав і законних інтересів громадян та держави, додержання таємниці державної реєстрації актів цивільного стану, належного документального оформлення проведеної державної реєстрації.

ОСОБА_1 звернувся до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Харківській області з заявою про внесення змін до актового запису про його шлюб №903, складеного 06.03.1971 р. Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Донецькій області, в якому просив виправити національність нареченого на "німець".

Відповідно до пункту 2.1. Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 01.2011р. № 96/5, (зі змінами) заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених статтею 53 СК України, також до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання першого примірника актового запису про шлюб (крім випадків, коли актовий запис про шлюб складено дипломатичним представництвом або консульською установою України) при пред`явленні паспорта або паспортного документа.

Пунктом 2.5. Розділу II Правил внесення змін передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається: особою, щодо якої складено актовий запис.

При зверненні до відділу заявником надані та відділом зібрані такі документи:

копія паспорта заявника серії НОМЕР_2 , виданий Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку 25.06.1999 р.;

копія свідоцтва про народження заявника та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 37, складеного 27.08.1949 р. виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області;

копія свідоцтва про шлюб заявника та повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб №903, складеного 06.03.1971 р. Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Згідно з положеннями ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-УІ та п. 2.7 Розділу II Правил внесення змін зміни до актового запису цивільного стану вносяться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. На підтвердження достовірності представлених заявником документів про державну реєстрацію актів цивільного стану відділом державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичним представництвом чи консульською установою України додаються до матеріалів справи повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, копії відповідних актових записів цивільного стану, на підставі яких вирішується питання щодо необхідності внесення змін або відмови

В актовому записі про шлюб заявника №903, складеного 06.03.1971 р. Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області національність нареченого зазначено - "українець".

Заявник просив внести зміни та зазначити його національність як "німець".

Аналіз документів, представлених заявником та зібраних відділом, свідчив про те, що відповідно до повного витягу про народження заявника № 37, складеного 27.08.1949 р. виконавчим комітетом Новоєгорівської сільської ради Дворічанського району Харківської області, національність батька заявника зазначено - "українець", національність матері заявника зазначено ""німкеня".

Тобто, при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта, у відповідності до Указу Президента України від 31.12.1991 р. "Про порядок зміни громадянами України національності", який втратив чинність, згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 р. № 70/99, заявник прийняв національність одного з батьків, тобто "українець".

У відповідності до Указу Президента України від 31.12.1991 року "Про порядок зміни громадянами України національності" раніше такі заяви розглядалися органами внутрішніх справ за місцем проживання заявника.

Згідно вищезазначеного Указу допускалась зміна національності особам, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажають змінити її відповідно до національності другого з батьків.

02.09.1993 року Верховною Радою України була прийнята постанова № 3424-ХП про затвердження нової редакції Положення про паспорт громадянина України, яка не передбачає внесення в цей документ відомостей про національність.

В зв`язку з цим Указ Президента України від 31 грудня 1991 р. "Про порядок зміни громадянами України національності") втратив чинність (згідно з Указом Президента України від 27.01.1999 р. № 70/99).

Відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI актовий запис цивільного стану -це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Зразки актових записів цивільного стану затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 2.28 Правил внесення змін у разі необхідності внесення змін до актового запису цивільного стану, що зберігається на тимчасово окупованій території України, цей запис попередньо поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, що проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України.

Тому, внесення будь-яких змін або виправлень до актового запису про шлюб заявника №903, складеного 06.03.1971 р. Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, неможливо без поновлення актового запису відповідно до Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. № 96/5 (зі змінами), у зв`язку з тим, що перші та другі примірники актових записів цивільного стану знаходяться на території Донецької області, яка тимчасово не контролюється владою України.

Зазначене роз`яснено заявнику у висновку відділу про внесення змін до актового запису цивільного стану від 01.02.2019 року, Однак, заявник з питання поновлення актового запису про шлюб до відділу не звертався.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 року № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану, описів та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено форму актового запису про шлюб. Внесення інших відомостей, ніж ті які передбачені зразками актових записів цивільного стану, не допускається.

Актовий запис цивільного стану поновлюється за формою, визначеною відповідним нормативно-правовим актом на день поновлення.

На теперішній час форма актового запису про шлюб не містить графи "національність".

Доповнення графами актових записів не входить до компетенції відділів ДРАЦС, крім випадків, визначеними Правилами внесення змін, у зв`язку з чим відповідач компетентний лише заносити інформацію до існуючих граф актового запису, а не доповнювати актовий запис новими, непередбаченими затвердженими зразками актових записів, графами. В графі "відмітки" актового запису цивільного стану зазначаються лише ті відомості, зазначення яких передбачено чинним сімейним законодавством України.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного суду в постанові у справі № 398/4017/18 від 29.05.2019 року. зазначено, що питання зміни національності громадянами України регулювалося Указом Президента України 3.1. грудня 1991 року № 24 «Про порядок зміни громадянами України національності» від, відповідно до якого національність могла бути змінена особами, які при досягненні 16-річного віку та одержанні паспорта прийняли національність одного з батьків та бажали змінити її відповідно до національності другого з батьків. Зміна національності провадилася відділом внутрішніх справ виконавчого комітету районної, міської, районної у місті ради народних депутатів за місцем проживання заявника. Зміна національності допускалася також і щодо осіб, які обрали національність до прийняття цього Указу. Вказаний Указ втратив чинність на підставі Указу Президента України від 27 січня 1999 року № 70/99.

Чинним законодавством України не передбачено зазначення в актових записах цивільного стану та свідоцтвах про ДРАЦС національності батьків дитини чи осіб, які вступають у шлюб. Тим самим забезпечується рівність усіх незалежно від національності чи етнічного походження, а також право особи вільно обирати та відновлювати національність, як це передбачено статтею 11 Закону України «Про національні меншини в Україні». Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно зі статтею 300 ЦК України особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Таке право підпадає під захист статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає, що кожна людина має право на повагу до її особистого і сімейного життя. Держава не може втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом та у випадках, необхідних у демократичному суспільстві в інтересах національної і громадської безпеки.

Стаття 11 Конституції України передбачає, що держава сприяє як консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій і культури, так і розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності національних меншин в Україні.

Згідно зі статтею 3 Рамкової конвенції про захист національних меншин (ратифікована Законом України від 9 грудня 1997 року № 703/97-ВР) кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв`язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

Відмова від фіксації національності в офіційних документах, що посвідчують особу, та актових записах цивільного стану і відповідних свідоцтвах про ДРАЦС повністю відповідає статті 24 Конституції України, яка гарантує рівність громадян, зокрема, незалежно від етнічного походження, а також статті 11 Закону «Про національні меншини в Україні». Національна належність особи, таким чином, є актом її особистого самовизначення і жодним чином не впливає на публічно-правові відносини такої особи з державою. Фіксація факту національності особи в документі, що її посвідчує, чи в актових записах громадянського стану створила б перешкоду вільному обранню чи відновленню національності, оскільки поставила б таке обрання чи відновлення у залежність від рішення державного органу.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Таким чином, суд вважає, що Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було надано висновок про неможливість внесення змін правомірно, у повній відповідності до норм діючого сімейного законодавства України, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 300 ЦК Украни, ст. 53 СК України, ст.13, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1 (РНКОПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Харківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області ( , 61022 м.Харків вул..Сумська б.61)

Повне судове рішення складено 06.08.2019 р.

Суддя В.Є. Чередник