Справа № 307/823/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

14 листопада 2019 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Кожух О.А.,

з участю секретаря Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тячівського районного суду від 03 червня 2019 року (у складі судді Ніточко В.В.) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом у березні 2019 р.

Просила стягувати з відповідача на своє утримання по 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

На обґрунтування позовних вимог указала, що 30 квітня 2017 р. між сторонами було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син.

Однак, більше як півроку сторони проживають окремо одне від одного.

Позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, тому не має змоги влаштуватися на роботу, відтак у силу вимог ч.2 ст.84 СК України має право на отримання допомоги від відповідача.

Рішенням Тячівського районного суду від 03 червня 2019 р. позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 600 грн. щомісячно, до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з 15 березня 2019 р. до 17 квітня 2021 р.; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 грн. у відшкодування судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 просить скасувати це рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Покликається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- розмір аліментів на утримання дружини не пов`язаний із розміром її доходу, а залежить від можливості чоловіка надавати матеріальну допомогу;

- позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції залишити без змін. Узагальнені доводи заперечення зводяться до законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції і безпідставності доводів апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, із таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до закону позивач має право на утримання відповідачем до досягнення їхньою дитиною трьохрічного віку, оскільки перебуває у декретній відпустці до досягнення дитиною трьохрічного віку та потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість таку допомогу надавати, оскільки фізично здоровий, підробляє на тимчасових роботах за кордоном, інших осіб на утриманні не має.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції по суті спірних правовідносин через його відповідність правильно встановленим обставинам, які мають значення для справи (є предметом доказування), належно оціненим доказам і нормам матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони уклали між собою шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.3). У шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с.4).

Із довідки Тересв`янської селищної ради Тячівського району № 34 від 18 лютого 2019 р. убачається, що ОСОБА_2 проживає по АДРЕСА_1 , у своїх батьків, і виховує малолітнього сина ОСОБА_3 (а.с.5).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_2 остання проживає по АДРЕСА_1 , у своїх батьків. Виховує сина - ОСОБА_3 , 2018 р. народження. Підприємницькою діяльністю не займається, земельної ділянки не має (а.с.6).

Із довідки Вільховецької сільської ради № 320 від 22 квітня 2019 р. убачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_2 , разом з батьками (а.с.38).

Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_1 останній проживає в АДРЕСА_2 , разом з батьками. Не працює, власного майна не має (а.с.39 ).

Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частинами 2, 4 та 6 ст. 84 СК України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно зі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивач не надала суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання.

Однак, у ході судового розгляду не було встановлено, що відповідач такої змоги не має. Акт обстеження матеріально-побутових умов, у якому вказано, що відповідач не має власного житла, транспортних засобів, земельної ділянки, підприємницькою діяльністю не займається і офіційно не працює, не може вважатися належним і допустимим доказом, оскільки вказані факти не можуть підтверджуватися актом обстеження матеріально-побутових умов.

Тим паче, відповідач здійснює витрати на спільну дитину, про що ним були надані відповідні чеки (а.с.40).

Відтак, належить констатувати, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, а тому суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що з відповідача мають бути стягнуті аліменти на дружину до досягнення дитиною трьох років. Визначений розмір аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку відповідає обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вказаного не спростовують.

Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України ,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 2.Рішення Тячівського районного суду від 03 червня 2019 року залишити без змін. 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 4.Повне судове рішення складено 18 листопада 2019 року.

Судді: