Провадження № 2/641/2047/2019 Справа № 641/6706/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Григор`єва Б.П.

за участю секретаря судового засідання Максимової Т.І.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб укладений між нею та ОСОБА_3 , зареєстрований 23 травня 1998 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 244, та визначити місце проживання доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею, за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 23.05.1998 вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають двох дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя з відповідачем не склалося, через зради відповідача. Наприкінці 2018 року відповідач зібрав свої особисті речі і залишив їх спільне місце проживання - квартиру АДРЕСА_2 . З того часу шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, вони втратити почуття любові і поваги один до одного, сім`я розпалась остаточно і відновленню не підлягає. Примирення та збереження сім`ї не можливо і не є доцільним. На даний час вона з донькою ОСОБА_5 зареєстровані та фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 , а син ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , але фактично мешкає з ними. Донька відвідує дошкільний комунальний заклад за місцем мешкання. На даний час вони з чоловіком не досягли угоди щодо місця проживання дітей. В зв`язку з чим просить визначити місце проживання доньки разом з нею.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов визнали в повному обсязі. Відповідач не погодився з мотивами зазначеними позивачкою у позові та зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу, однак їх сім`я припинила своє існування через легковажне ставлення до сім`ї позивачки, неналежної уваги до дітей. Щодо визначення місця проживання доньки він не заперечує.

Третя особа - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради надали заяву про розгляд справи за їх відсутності та надали висновок щодо доцільності визначення місця проживання ОСОБА_5 разом з матір`ю.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

23 травня 1998 року ОСОБА_3 уклав шлюб із ОСОБА_1 , зареєстрований Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 244, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на « ОСОБА_1 ».

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя.

При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи, що спільне сімейне життя подружжя не склалось через різні погляди на життя, різні характери, шлюбно-сімейні відносини припинені, сім`я розпалась остаточно і відновленню не підлягає, спільного господарства подружжя не веде, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, доказів щодо необхідності збереження шлюбу у судовому засіданні не надано та судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є недоцільним.

У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України).

За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є недоцільним.

Згідно висновку № 682 від 07.11.2019 року наданого Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради вбачається, що малолітня ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для проживання та розвитку дитини. ОСОБА_1 матеріально забезпечена, на обліках не перебуває. Згідно інформації КЗ «Дошкільний навчальний заклад (ясла- садок) № 146», який відвідує малолітня ОСОБА_5 з вересня 2018 року, дитину приводить до закладу мати, але декілька разів приводили разом з батьком. З дошкільного закладу забирають мати або бабуся. Мати виконує усі вимоги та рекомендації щодо вихання та догляду дитини. Батько дитини ОСОБА_3 , на засіданні комісії повідомив, що він не заперечує проти проживання дитини разом з матір`ю. Враховуючи вік дитини, надані документи та рекомендації Комісії, в інтересах дитини, Департамент служб, як представник органу опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Відповідач не заперечував, щоб суд визначив місце проживання дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю.

Таким чином, враховуючи, що позов визнано відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.110-112,160,161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 12,13,76-78,141,265 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований 23 травня 1998 року, Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова, актовий запис № 244 - розірвати.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосереднього до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих те перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, м. Харків вул. Чернишевського, 55, .

Суддя: Б. П. Григор`єв