ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

за участі секретаря Момот Л.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони в виконавчому провадженні № ВП 56965120,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28.10.2019 року надійшла справа за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони в виконавчому провадженні № ВП 56965120, посилаючись на те, що на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження відкритому за виконавчими листами виданими Фастівським міськрайонним судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 , пені за прострочення сплати по аліментах на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 . У відповаідності до вимог ст.179 СК України аліменти є власністю дитини. Тобто нараховані аліменти ( кошти) є власністю ОСОБА_3 . Просить замінити сторону виконавчого провадження з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 .

В судове засідання через канцелярію суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід головуючому по справі судді Соловей Г.В. в своїй заяві позивач посилається на те, що у нього є сумніви в неупередженості судді при розгляді даної справи, оскільки суддя при розгляді справи за його позовом про припинення стягнення аліментів та стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , навмисне затягнула розгляд справи про стягнення аліментів і станом на 7 листопада 2019 року воно не набуло чинності. Крім того суддею приймалися рішення про стягнення з нього пені за несплату аліментів, хоча рішенням Верховного суду визначено місце проживання дитини разом з батьком. Суддя не прийняла це до уваги.

07.11.2019 року Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області справу передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку ч.1 ст.33 ЦПК України для розгляду заяви про відвід.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07.11.2019 року (суддя Осаулова Н.А.) в задоволені заяви ОСОБА_1 , відмовлено.

11.11.2019 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області провадження у справі поновлено і призначено справу до розгляду на 18.11.2019 року.

18.11.2019 року через канцелярію суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід судді Соловей Г.В., в обгрунтування своєї заяви заявник посилається на те, що у нього є сумніви в неупередженості судді. Саме в справі по заміні сторони виконавчого провадження є особливий інтерес ОСОБА_2 так, як в цьому провадженні зупинено виконавчі дії.

Заявник та інші учасники до суду не зявилися про час слухання справи повідомлені вчасно та належним чином.

Вивчивши письмові матеріали заяви про відвід, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім"ї чи близьким родичем сторони у справі; якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар або надавав стороні правничу допомогу в цій чи іншій справі; якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або обєктивності судді.

Враховуючи вищевикладене заява не містить підстав, зазначених у ст.36 ЦПК України, зазначені підстави в заяві про відвід судді є необгрунтованими та безпідставними.

Так, з заяви вбачається, що ОСОБА_1 не згідний з прийнятим рішеннями про відмову у задоволенні заявленого його відводу, яке прийняте суддею Осауловою Н.А., будь-яких інших доказів заявником для підтвердження своїх доводів заявником надано не було.

Разом з тим, відповідно до статей 124, 126, 129 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється. Судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначаються завдання суду. Зокрема, вказаною статтею передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98 у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Виходячи з наявної практики ЄСПЛ, можна зазначити, що він в цілому визначив концептуальні підходи до тлумачення ст. 6 ЄКПЛ, представивши не лише змістовні характеристики неупередженості, але й її суб`єктивні та об`єктивні компоненти.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

При розгляді заяви про відвід слід виходити саме з суб`єктивної оцінки сторони у справі. Іншими словами, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи викладене та те, що заявником повторно заявлено відвід, що підтверджує його небажання щоб справа слухалася суддею Соловей Г.В., а також для того щоб не порушувати права заявника суд, вважає заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст.36-40 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Соловей Г.В. в справі № 6/381/116/19 про заміну сторони в виконавчому провадженні № ВП 56965120 задовольнити.

Передати справу для подальшого визначення головуючого по справі відповідно до вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий по справі Г.В.Соловей