ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 листопада 2019 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого - судді Ковалевської Л.М.,
за участі секретаря Омельчук С.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Фастові Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Ухвалою суду від 15 серпня 2019 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.
У судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви. Просив її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження шляхом направлення копії ухвали з матеріалами позовної заяви за зареєстрованим місцем його проживання, про що свідчить його особистий підпис в розписці про день розгулу справи, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Оскільки сторона позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, суд керуючись вимогами ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, за наявними у справі доказами.
Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що 27 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики, про що відповідачем власноручно написана боргова розписка, відповідно до якої, відповідач отримав від позивача грошові кошти у розмірі 42 000,00 грн. з кінцевим терміном повернення не пізніше 25 липня 2018 року (а.с.5).
Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.
В обумовлений сторонами термін, а саме, до 25 липня 2018 року відповідач гроші не повернув, чим своїми діями порушив укладену домовленість.
Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). А відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.
Відповідно правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013 р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За таких обставин відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 1567,00 грн., а також, індекс інфляції в розмірі 4153,56 грн. ( розрахунок міститься в матеріалах справи, а.с.6-7).
Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Між позивачем та відповідачем договором позики не було передбачено сплату процентів за користування грошовими коштами, їх розмір і порядок сплати, а також не було передбачено застереження щодо безпроцентної позики.
Крім того, відповідач щомісячно до дня повернення позики зобов`язаний сплачувати проценти за користування коштами на рівні облікової ставки Національного банку України.
Враховуючи, що відповідач користувався позикою в період з 27.04.2018 по 27.07.2019, то з відповідача підлягають стягненню проценти за користування позикою в розмірі 10 498,85 грн. (розрахунок міститься в матеріалах справи).
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи те, що відповідач не виконав умов договору, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості у розмірі: основний борг в сумі 42 000,00 грн., 3% річних від суми позики за період грошового зобов`язання в розмірі 1574,00 грн., втрати від інфляції в розмірі 4153,56 грн., проценти за обліковою ставкою НБУ в розмірі 10 498,85 грн. всього на суму 58 226,41 грн. задовольняється у повному обсязі.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так як позивача було звільнено від сплати судового збору, то з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. на користь держави.
Керуючись ст. 4,12,81,89,141,265,268,280 ЦПК України, ст.ст. 610, 625, 1046, 1047 ЦК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 виданий Фастівським РВ ГУ МВС України в Київській області 27.02.2003, РНОКПП: НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 заборгованість за договором позики від 27.04.2018 у розмірі 58 226 (п`ятдесят вісім тисяч двісті двадцять шість) гривень 41 коп., яка складається з наступного: сума основного боргу 42 000,00 грн., втрати від інфляції в розмірі 4 153, 56 грн., 3% річних з простроченої суми за період прострочення в розмірі 1574, 00 грн., проценти за користування позикою в розмірі 10 498,85 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 768,40 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області за правилами, встановленими в ст.ст. 354-356 ЦПК України відповідно, з урахуванням положень п. 15.5 ч. 1 розд. ХIIІ «Перехідні положення» цього Кодексу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 283 ЦПК України відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку,передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Суддя Л.М.Ковалевська