Справа № 428/9103/18
Провадження № 22-ц/810/823/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року місто Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Єрмакова Ю.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Луганської В.М.,

за участю секретаря судового засідання Перишкіна Т.М.,

учасники справи:

позивач Петропавлівська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Луганського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 липня 2019 року ухвалене у складі судді Посохова І.С. в м. Сєвєродонецьк Луганської області

у цивільній справі за позовом Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення завданих матеріальних збитків,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позову

У липні 2018 року позивач Петропавлівська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області звернулась з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданих матеріальних збитків.

В обґрунтування позову зазначила, що між Петрівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області та приватним підприємством «Блиц-Буд» був укладений договір про закупівлю робіт за кошти місцевого бюджету № 157 від 26 вересня 2012 року на здійснення робіт по об`єкту «Реконструкція каналізаційного колектору, мережі та каналізаційної насосної станції смт. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області». Ціна договору склала 5 049 766 гривень 86 копійок, в тому числі ПДВ - 841 627 гривень 81 копійка. По даному договору підписані акти приймання виконаних робіт: № 4 від 20 грудня 2012 року на суму 158 494 грн. 80 коп., № 1 від 25 квітня 2013 року на суму 297 715 грн. 20 коп., № 2 від 25 квітня 2013 року на суму 152 660 грн. 40 коп., № 3 від 24 травня 2013 року на суму 1019763 грн. 60 коп., № 1 від 01 липня 2013 року на суму 155 325 грн. 60 коп., № 1 від 05 вересня 2013 року на суму 132 672 грн. 00 коп., № 1 від 01 жовтня 2013 року на суму 211 708 грн. 80 коп.

Відповідно до договору № 36 від 21 березня 2013 року, укладеного між Петрівською селищною радою Станично-Луганського району Луганської області та товариством з обмеженою відповідальністю «БУД-ВІК» в особі генерального директора відповідача - ОСОБА_1 , остання здійснювала технічний нагляд та приймання виконаних робіт по об`єкту «Реконструкція каналізаційного колектору, мережі та каналізаційної насосної станції смт. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області», достовірно знаючи, що по вказаному об`єкту роботи виконані не в повному обсязі, своїми підписами та печаткою затвердила вищевказані акти приймання виконаних робіт.

У подальшому на підставі договору № 157 від 26 вересня 2012 року та актів виконаних робіт, погоджених сторонами та інженером з технічного нагляду ОСОБА_1 , позивачем були складені у повному обсязі платіжні доручення та безпідставно через Управління Державної казначейської служби України у Станично-Луганському районі Луганської області перераховані бюджетні кошти підрядній організації ПП «Блиц-Буд».

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1346/1353 від 11 листопада 2016 року вартість робіт, які не виконувались згідно з актом комісії з «Реконструкції каналізаційного колектору, мережі та каналізаційної насосної станції смт. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області» склала 399 265 грн. 84 коп.

Внаслідок зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права - генеральним директором ТОВ «БУД-ВІК» ОСОБА_1 спричинено тяжкі наслідки Петропавлівській селищній раді Станично-Луганського району Луганської області, а саме спричинено майнову шкоду на загальну суму 399 265 грн. 84 коп.

Вироком Біловодського районного суду Луганської області від 22.03.2018 року по справі № 408/1005/18 вина відповідача була повністю доведена та її дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 364-1 КК України, як зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права, що спричинило тяжкі наслідки. ОСОБА_1 в судовому засіданні визнала себе винною у повному обсязі, підтвердила всі обставити вчиненого нею злочину. У скоєному кримінальному правопорушенні щиро розкаялася та була засуджена до покарання у виді штрафу в розмірі 800 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 13 600, 00 грн. з позбавленням права обіймати адміністративні посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на підприємствах, установах та організаціях усіх форм власності строком на три місяці.

Отже, відповідач ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати Петропавлівіській селищній раді Станично-Луганського району Луганської області 399 265 грн. 84 коп., у зв`язку з чим просили задовольнити позов.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 липня 2019 року позов Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення завданих матеріальних збитків задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області завдані матеріальні збитки у сумі 399 265 (триста дев`яносто дев`ять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн. 84 коп.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В обґрунтування рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідно до копії вироку Біловодського районного суду Луганської області від 22.03.2018, встановлено, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1346/1353 від 11.11.2016 року вартість робіт, які не виконувались згідно з актом комісії з «Реконструкції каналізаційного колектору, мережі та каналізаційної насосної станції смт. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області» склала 399 265 грн. 84 коп. Внаслідок зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права генеральним директором ТОВ «БУД-ВІК» ОСОБА_1 спричинено тяжкі наслідки Петропавлівській селищній раді Станично-Луганського району Луганської області, а саме спричинено майнову шкоду на загальну суму 399 265 грн. 84 коп.

Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом було встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування завданих позивачу матеріальних збитків, які повинна відшкодувати відповідач. Вказані правовідносини регулюються нормами ст. 22,82,1166,1177 ЦК України а також п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» де зазначено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Оскільки Петропавлівська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області надала до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач ОСОБА_1 своїми злочинними діями спричинила їй матеріальну шкоду на суму 399 265, 84 грн., в той час як відповідач ОСОБА_1 не надала до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано не з її вини, суд дійшов висновку, що наявні передбачені законом підстави для стягнення з останньої завданих матеріальних збитків, яка їх не відшкодувала у добровільному порядку, у зв`язку з чим позов Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення завданих матеріальних збитків, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з даним рішенням, ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 липня 2019 року та направити справу на розгляд за встановленою законом підсудністю.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводами апеляційної скарги є те, що оскаржуване рішення є незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом першої інстанції порушено правила територіальної підсудності, визначені ст. 27, 28 ЦПК України.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року відкрито провадження по справі, сторонам по справі роз`яснювалося право на подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу у письмовій формі.

Від позивача Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, де позивач просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 22 жовтня 2019 року справу було призначено до апеляційного розгляду.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

До судового засідання з`явився представник Петропавлівської селищної ради Тріщенко Олена Петрівна, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Інтереси ОСОБА_1 у судовому засіданні представляв її представник ОСОБА_2 , апеляційну скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні.

ОСОБА_1 повідомлено в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вироком Біловодського районного суду Луганської області від 22.03.2018 р.встановлено, що згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи № 1346/1353 від 11.11.2016 року вартість робіт, які не виконувались згідно з актом комісії з «Реконструкції каналізаційного колектору, мережі та каналізаційної насосної станції смт. Петрівка Станично-Луганського району Луганської області» склала 399 265 грн. 84 коп. Внаслідок зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права генеральним директором ТОВ «БУД-ВІК» ОСОБА_1 спричинено тяжкі наслідки Петропавлівській селищній раді Станично-Луганського району Луганської області, а саме спричинено майнову шкоду на загальну суму 399 265 грн. 84 коп.

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом було встановлено, що спір між сторонами виник спір з приводу відшкодування завданих позивачу матеріальних збитків, які повинна відшкодувати відповідач. Вказані правовідносини регулюються нормами ст. 22,82,1166,1177 ЦК України а також п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (з наступними змінами) та абз.1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» де зазначено, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Оскільки Петропавлівська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області надала до суду належні, допустимі та достатні докази того, що саме відповідач ОСОБА_1 своїми злочинними діями спричинила їй матеріальну шкоду на суму 399 265, 84 грн., в той час як відповідач ОСОБА_1 не надала до суду жодних доказів того, що шкоди могло бути завдано не з її вини, суд дійшов висновку, що наявні передбачені законом підстави для стягнення з відповідача ОСОБА_1 завданих матеріальних збитків, яка їх не відшкодувала у добровільному порядку, у зв`язку з чим позов Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення завданих матеріальних збитків підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із порушенням норм процесуального права.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року територіальна підсудність справ Артемівського районного суду міста Луганська була визначена Білокуракинському районному суду Луганської області.

Згідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З аналізу наведеної процесуальної норми вбачається, що за загальним правилом позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування.

Норми статей 28, 30 ЦПК України передбачають підсудність справ за вибором позивача та виключну підсудність.

Звертаючись до суду з даним позовом, Петропавлівська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь 399 265, 84 грн. завданих матеріальних збитків.

Отже, предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення завданих матеріальних збитків.

За правилами ЦПК не передбачено підсудність за вибором позивача або виключну підсудність для вимог про стягнення завданих матеріальних збитків.

Отже, до позовних вимог про стягнення завданих матеріальних збитків підлягають застосуванню загальні правила щодо територіальної підсудності пред`явлення позову за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи у липні 2018 року позивач Петропавлівська селищна рада Станично-Луганського району Луганської області звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданих матеріальних збитків, зазначив адресу відповідача : АДРЕСА_1 .

Згідно відповіді з Центру надання адміністративних послуг м. Сєвєродонецька (а.с.19) на адресу Сєвєродонецького міського суду Луганської області, надати будь-яку інформацію щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 на території Сєвєродонецької міської ради, не можливо.

Відповідно відповіді на запит Сєвєродонецького міського суду Луганської області (а.с.21) ДМС України у Луганській області надало відповідь про відсутність інформації щодо реєстрації/зняття з реєстрації ОСОБА_1 .

Згідно ксерокопії паспорта відповідача, доданого до апеляційної скарги (а.с.76 зворот), ОСОБА_1 з 28 лютого 1990 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, в апеляційній інстанції в судовому засіданні були роздруковані з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали судді Біловодського районного суду Луганської області від 19 жовтня 2018 року про залишення позовної заяви Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області, в якій суд послався на відсутність адреси, зазначеної позивачем при звернені до суду з позовом (м.Сєвєродонецьк, АДРЕСА_3 . АДРЕСА_1 .21) з таким же предметом та підставами позову, а також ухвали від 13 вересня 2019 року про залишення вказаного позову без розгляду.

Вказані ухвали були долучені до матеріалів справи.

Також, відповідно до копії вироку Біловодського районного суду Луганської області від 22 березня 2018 року місце реєстрації ОСОБА_1 зазначено: АДРЕСА_2 .

Отже, оскільки відповідач у справі, яка підлягає розгляду за правилами загальної підсудності за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача фізичної особи, на час звернення Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області із позовом до суду мав зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання в АДРЕСА_2 , на яке поширюється територіальна юрисдикція Артемівського районного суду міста Луганська, тому дана справа підсудна саме цьому суду.

Розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року територіальна підсудність справ Артемівського районного суду міста Луганська була визначена Білокуракинському районному суду Луганської області.

Зважаючи на те, що предметом спору є стягнення завданих збитків, то позивач звернувся до суду з позовом із порушенням правил територіальної підсудності, визначеної ст. 27 ЦПК України.

Однак суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені вище обставини, у достатній мірі не врахував вимоги закону під час відкриття провадження у справі та розгляду справи по суті.

Враховуючи викладені обставини справи колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції правил підсудності заслуговують на увагу.

При цьому, частина перша статті 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» визначає, що у зв`язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінити територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції таким судам, та забезпечити розгляд цивільних справ, справ про адміністративні правопорушення, адміністративних справ, господарських справ і кримінальних проваджень місцевими та апеляційними судами, що визначаються Головою Верховного Суду.

На момент постановлення цієї постанови акт Голови Верховного Суду про визначення місцевих і апеляційних судів для забезпечення розгляду, зокрема, цивільних справ, територіально підсудних судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції, відсутній. З огляду на це задля недопущення невиправданих затримок у здійсненні правосуддя та забезпечення сторонам права на справедливий суд, визначаючи територіальну підсудність вказаних справ, слід керуватися розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 вересня 2014 року № 2710/38-14 із змінами.

Оскільки судом першої інстанції, якому підсудний розгляд даного позову, є Артемівський районний суд міста Луганська, що на даний час не здійснює правосуддя, то згідно з розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 2710/38-14 повноваження стосовно розгляду даної цивільної справи покладаються на Білокуракинський районний суд Луганської області.

Щодо суті апеляційної скарги

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Згідно ч. 1 ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 липня 2019 року у цивільній справі за позовом Петропавлівської селищної ради Станично-Луганського району Луганської області до ОСОБА_1 про стягнення завданих матеріальних збитків постановлене судом із порушенням правил підсудності, доказів того, що відповідач належним чином за зареєстрованим у встановленому законом порядку місця свого проживання повідомлявся про дату, час і місце розгляду, в тому числі в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» матеріали справи не містить, тому у відповідності до ст. 378 ЦПК України оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду до Білокуракинського районного суду Луганської області за встановленою підсудністю.

Керуючись ст. 367, п. 5 ч. 1 ст. 374, ст. 378, 384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03 липня 2019 року скасувати, справу направити для розгляду до Білокуракинського районного суду Луганської області за встановленою підсудністю.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 листопада 2019 року.

Судді Ю.В. Єрмаков

В.А. Коновалова

В.М. Луганська