ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8906/19 Справа № 183/7759/18 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, припинення стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 , третя особа Індустріальний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, припинення стягнення аліментів.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 09 серпня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року у цивільній справі № 183/5935/14 шлюб між ними було розірвано та цим же рішенням з нього на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Із вересня 2016 року донька проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Однак, відповідач добровільно не бажає відмовитись від стягнення аліментів на її користь, мотивуючи свою відмову тим, що аліменти це її особисті кошти. Оскільки з моменту винесення рішення змінилися обставини щодо місця проживання дитини, просив суд припинити стягнення аліментів, що стягуються з нього на утримання неповнолітньої доньки за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року на користь відповідача, а також закрити виконавче провадження ВП № 47155574, відкрите Індустріальним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Посилаючись на те, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину покладається рівною мірою на обох батьків, відповідач працездатна, має стабільний дохід, ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі ј частини від її заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення дитиною повнолітт.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 грудня 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року. Стягнуто ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 768,40 грн.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2019 року було виправлено описку у вказаному рішенні суду.

З таким рішенням не погодилась відповідач ОСОБА_1 , звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2003 року.

Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано. З ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частки від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку (а.с. 8, 9)

За виконавчим листом № 2/183/534/15 із заробітку позивача на користь відповідача здійснюються утримання у визначеному рішенні розмірі, про що свідчить відповідний звіт (а.с. 10).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_2 зазначав, що неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вересня 2016 року проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні (а.с.1-3).

Із Акту від 03 грудня 2018 року, затвердженого виконкомом Новомосковської міської ради, вбачається, що ОСОБА_2 про живає разом із ОСОБА_4 , 2010 року народження за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Постановою Індустріального ВДВС м.Дніпра від 18 липня 2019 року повернуто виконавчий документ виконавчий лист № 2/183/534/15 стягувачу ОСОБА_1 на підставі її заяви (а.с.105).

Відповідач ОСОБА_1 не заперечувала, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

У відповідності до вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи, що неповнолітня донька сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із батьком та знаходиться на його утриманні, суд дійшов обгрунтованого висновку, що позивач має право на отримання аліментів від відповідача - матері дитини, оскільки обов`язок щодо утримання неповнолітньої доньки покладається законом рівною мірою на обох батьків, та обгрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Визначений розмір аліментів належним чином обгрунтований з урахуванням всіх обставин, які визнані судом істотними.

У відповідності до ч.4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2015 року, оскільки неповнолітня донька з вересня 2016 року проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що наразі у суді на розгляді знаходиться справа про встановлення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому у суду не було підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у даній справі, що переглядається є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до переоцінки висновків рішення суду, тлумачення норм права.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді