Номер провадження: 22-ц/813/3046/19
Номер справи місцевого суду: 500/5015/17
Головуючий у першій інстанції Адамов А.С.
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Ващенко Л.Г.

суддів Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С.,

за участі секретаря Чепрас А.І.

з участю: представника товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання»

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 січня 2018 року (одноособово суддя Адамов А.С.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання», публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ», публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» в особі Ізмаїльського управління, треті особи: Ізмаїльська міська рада Одеської області, ОСОБА_2 про зобов`язання вчинити певні дії, визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)

13.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся із позовом про зобов`язання вчинити певні дії, визнання дій незаконними, стягнення моральної шкоди, і, остаточно уточнивши позов, просив: зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю "Одесагаз-Постачання" (далі-Товариство 1) виключити із суми заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 за послуги газопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за період часу до 16.11.2016 року - 3 552,12 гривень; зобов`язати Товариство 1 здійснити перерахунок зайво сплачених коштів в сумі 2 625,80 гривень шляхом зарахування коштів в рахунок майбутніх платежів на особовий рахунок № НОМЕР_1 ; визнати незаконними дії публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" (далі-Товариство 2) та публічного акціонерного товариства "ОДЕСАГАЗ" в особі Ізмаїльського управління експлуатації газового господарства (далі-Товариство в особі філії) щодо відключення від мережі газопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати Товариство 2 відновити за власний рахунок газопостачання квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та скласти акт підключення до системи газопостачання; стягнути з Товариства 2 і Товариства в особі філії на відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень.

Позов обґрунтовано наступним.

16.11.2016 року позивачу ОСОБА_1 виданий ордер на право проживання в квартирі АДРЕСА_2 , позивач підписав заяву-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2498 і на його ім`я відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . 20.12.2016 року позивач сплатив рахунок №3776 від 20.12.2016 року щодо приєднання до мережі газопостачання. 10.02.2016 року у квартирі проведений монтаж газового лічильника, що підтверджується актом монтажу побутового лічильника газу від 10.02.2017 року. У розрахунковій книжці з оплати за природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 зазначено про наявність боргу попереднього наймача в сумі 3 552,12 гривень.

Умови надання позивачу жилого приміщення не передбачали його обов`язку з погашення заборгованості за надані послуги із газопостачання попереднього користувача, однак у травні, червні та липні 2017 року до позивача почали надходити повідомлення про припинення газу й погашення простроченої заборгованості в сумі 3 428,03 гривень.

На початку червня 2017 року працівники Товариства в особі філії відключили газ у квартирі позивача й опломбували лічильник, що підтверджується копією акту. Тривалий час сім`я позивача не могла користуватись газом, газопостачання у квартирі позивача відновлено лише 19.07.2017 року.

29.07.2017 року, позивач, з метою уникнути відключення газу, був змушений заплатити частину заборгованості попереднього наймача в розмірі 500 гривень, 01.09.2017 року в розмірі 1 525, 80 гривень та 600 гривень.

Посилаючись на те, що він до 16.11.2016 року не був користувачем квартири і не має відношення до заборгованості з газу, яка утворилась до 16.11.2016 року, у зв`язку з чим на нього не може бути покладено обов`язок по сплаті заборгованості за надані послуги із газопостачання квартири АДРЕСА_3 , дії відповідачів є неправомірними, він зазнав моральних страждань, позивач просив позов задовольнити.

У судовому засіданні в суді першої інстанції позивач і його представник позов підтримали у повному обсязі і наполягали на його задоволенні.

Представник Товариства 1 просив у позові відмовити.

Представники Товариства 2 і Товариства в особі філії, треті особи не приймали участі у судовому засіданні в суді першої інстанції.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.01.2018 року позов задоволений. Суд: зобов`язав Товариство 1 виключити із суми заборгованості позивача за послуги із газопостачання квартири позивача заборгованість, що утворилась до 16.11.2016 року в сумі 3 552,12 гривень; зобов`язав Товариство 1 здійснити перерахунок зайво сплачених коштів в сумі 2 625,80 гривень шляхом зарахування позивачу в рахунок майбутніх платежів на особовий рахунок № НОМЕР_1 ; визнав незаконними дії Товариства 2 й Товариства в особі філії щодо відключення від мережі газопостачання квартири позивача; зобов`язав Товариство 2 відновити за власний рахунок газопостачання займаної позивачем квартири зі складанням акту; стягнув з Товариства 2 і Товариства в особі філії на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2018 року внесені виправлення в резолютивну частину рішення суду від 10.1.2018 року, зокрема в частині часткового задоволення позову і стягнення з Товариства 2 та Товариства в особі філії на відшкодування моральної шкоди 500 гривень.

(короткий зміст вимог апеляційної скарги)

Товариство 2 не погодилось із рішенням суду від 12.02.2018 року і в особі представника подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди з Товариства 2 і Товариства в особі філії, посилаючись на незаконність рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права.

(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)

Апеляційна скарга представника Товариства 2 зазначає:

Між Товариством 2 і Товариством 1 укладено Договір №2 від 01.12.2015 року на виконання робіт з обмеження, припинення та відновлення газопостачання і відповідно до п.п.1.1 Договору №2 від 01.12.2015 року Товариство 2 повинно припинити постачання природного газу споживачам, які мають заборгованість перед Товариством 1, тому Товариство 2 правомірно відключило постачання газу до квартири позивача.

У мотивувальній частині рішення суд зазначив, що діючим законодавством не передбачено обов`язку наймача квартири сплачувати борги попередніх власників (наймачів) квартири за отримані ними раніше послуги, якщо це прямо не оговорено в договорі, проте суд не врахував вимоги спеціальних законодавчих актів, якими регулюються взаємовідносини між Товариством 1 і Товариством 2.

Відповідно до розділу п.8 VI Порядку відшкодування збитків та вирішення спорів, затвердженого постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, відшкодування збитків постачальником побутовому споживачу здійснюється в разі, якщо постачання газу побутовому споживачу було припинено через дії Оператора ГРМ (ПАТ «ОДЕСАГАЗ») на виконання неправомірного доручення постачальника (Товариство 1) про припинення постачання газу побутовому споживачу. У такому випадку постачальник відшкодовує побутовому споживачу вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі газу після його безпідставного припинення. Крім того, якщо внаслідок цього побутовому споживачу або його майну завдано матеріальну чи моральну шкоду, постачальник відшкодовує її на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог закону Товариство 2 не несе відповідальності перед позивачем за відключення газопостачання та спричинення йому моральної шкоди. Товариство 2 не мало на меті якимось чином нашкодити позивачу, а Товариство в особі філії діяло відповідно до Договору № 2 від 01.12.2015 року.

Товариство 2 не має у своїй структурі самостійних відокремлених підрозділів, Товариство в особі філії є структурним підрозділом Товариства 2, стягнення з нього моральної шкоди на користь позивача є неправомірним.

Крім того, в мотивувальній частині рішення суд зазначив про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 гривень, а в резолютивній частині про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 гривень.

(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)

Позивач, Товариство 1 і треті особи не скористались правом надати відзив, пояснення або заперечення на апеляційну скаргу.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)

Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.

Станом на 16.11.2016 року за квартирою АДРЕСА_3 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) обліковувалась заборгованість зі споживання газу у розмірі 3 428,01 гривень (а.с.10,11).

16.11.2016 року позивач ОСОБА_1 отримав ордер на право вселення та проживання його родини у квартирі АДРЕСА_3 (а.с.6).

02.12.2016 року працівниками Товариства в особі філії складено акт про не робочий стан газового лічильника, непридатність до експлуатації газової плити, відсутність газового котла, відсутність лічильника перед краном, необхідність заміни перед котлом пробкового крану (а.с.36).

10.02.2017 року складено акт про монтаж побутового лічильника газу у квартирі позивача (а.с.9).

У травні 2017 року Товариство 1 повідомило позивача про наявність заборгованості і можливість припинення газопостачання у разі несплати заборгованості (а.с.17-20,38-40,58).

У червні 2017 року працівниками Товариства 2 складено акт про відключення від газопостачання квартири позивача через заборгованість у розмірі 3 428,01 гривень (а.с.20-22).

Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.

Між сторонами виникли правовідносини з надання послуг газопостачання, які регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про ринок природного газу».

(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)

Суд першої інстанції, вирішуючи позов ОСОБА_1 і частоково задовольняючи позов про зобов`язання Товариство 2 та Товариство в особі філії вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди виходив з того, що позов у цій частині є обґрунтованим і доведеним (а.с.100-1005).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Судом першої інстанції встановлено і не заперечувалось відповідачами, що станом на 16.11.2016 року за квартирою АДРЕСА_3 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) обліковувалась заборгованість зі споживання газу.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо). Споживач має право: одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг (ст. ст. 13, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення правовідносин сторін).

Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають, зокрема право на належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав (ст. 4 ч. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»).

З 16.11.2016 року позивач отримав право на користування спірним жилим приміщенням.

Станом на 02.12.2016 року газове обладнання в спірній квартирі знаходилось у незадовільному стані.

Між позивачем і відповідачами, у встановленому законом порядку, договір про те, що позивач приймає на себе обов`язок відшкодувати заборгованість з постачання газу до спірної квартири за попереднього користувача, не укладався.

У червні 2017 року працівниками Товариства 2 складено акт про відключення від газопостачання квартири позивача через заборгованість у розмірі 3 428,01 гривень.

З червня 2017 року по 19.07.2017 року квартира позивача була відключена від газопостачання.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (ст. 23 ч.1, ч.2 п.2 ЦК України).

При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди (ст. 22 ч.2 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Зважаючи на те, що Товариство 2 і Товариство в особі філії без правових підстав відключили квартиру позивача у червні 2017 року від газопостачання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в частині визнання незаконними дій Товариства 2 й Товариства в особі філії щодо відключення від мережі газопостачання квартири позивача, зобов`язання Товариство 2 відновити за власний рахунок газопостачання квартири позивача зі складанням акту та стягнення з Товариства 2 і Товариства в особі філії на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 500 гривень.

(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)

Доводи представника Товариства 2 у скарзі про те, що: між Товариством 2 і Товариством 1 укладено Договір №2 від 01.12.2015 року на виконання робіт з обмеження, припинення та відновлення газопостачання, яким (п.п.1.1 Договору №2 від 01.12.2015 року) Товариство 2 повинно припинити постачання природного газу споживачам, які мають заборгованість перед Товариством 1, у зв`язку з чим Товариство 2 правомірно відключило постачання газу до квартири позивачу; суд не врахував вимоги спеціальних законодавчих актів, якими регулюються взаємовідносини між Товариством 1 і Товариством 2; Товариство 2 не несе відповідальності перед позивачем за відключення газопостачання та спричинення йому моральної шкоди і не мало на меті якимось чином нашкодити позивачу, а Товариство в особі філії діяло відповідно до Договору № 2 від 01.12.2015 року; Товариство 2 не має у своїй структурі самостійних відокремлених підрозділів, а Товариство в особі філії є структурним підрозділом Товариства 2, у зв`язку з чим стягнення з нього моральної шкоди на користь позивача є неправомірним; в мотивувальній частині рішення суд зазначив про відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 гривень, а в резолютивній частині про відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 гривень, - не заслуговують на увагу.

Наявність між Товариством 2 і Товариством 1 Договору №2 від 01.12.2015 року на виконання робіт з обмеження, припинення та відновлення газопостачання, не звільняє Товариство 2 і його структурний підрозділ від обов`язку відновити порушене право позивача, яке порушено працівниками Товариства 2 (працівниками його структурного підрозділу).

Судом правомірно встановлено, що квартиру позивача відключено без законних на те підстав, з порушенням прав позивача, як споживача.

Суд стягнув моральну шкоду з Товариства 2 і його структурного підрозділу за неправомірні дії працівників структурного підрозділу Товариства 2. Оскільки Товариство в особі філії є структурним підрозділом Товариства 2, фактично йдеться про стягнення моральної шкоди з юридичної особи Товариства 2 і зазначені обставини не є підставою для відмови у позові про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.02.2018 року внесені виправлення в резолютивну частину рішення суду від 10.1.2018 року, зокрема в частині часткового задоволення позову і стягнення з Товариства 2 та Товариства в особі філії на відшкодування моральної шкоди 500 гривень (а.с.111).

Товариство 1, у встановленому законом порядку, рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Товариства 1, не оскаржило.

Позивач ОСОБА_1 погодився із рішенням суду про часткове задоволення позову і також, у встановленому законом порядку, рішення суду не оскаржив.

(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)

Оскільки відповідач Товариство 2 в особі працівників структурного підрозділу порушив права позивача і вчинив неправомірні дії, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відновлення порушеного права позивача шляхом частково задоволення позову.

(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга Товариства 2 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в частині залишенню без змін.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, тому Товариство 2 не має право на відшкодування судових витрат.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п.1, 375 ч.1, 381. 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» - залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10 січня 2018 року в частині визнання незаконним дій публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» і публічного акціонерного товариства «ОДЕСАГАЗ» в особі Ізмаїльського управління, зобов`язання публічне акціонерне товариство «ОДЕСАГАЗ» і публічне акціонерне товариство «ОДЕСАГАЗ» в особі Ізмаїльського управління вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 08.11.2019 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Є.С. Сєвєрова