Справа № 653/1388/19
Провадження № 2/653/759/19
21 жовтня 2019 року Генічеський районний суд Херсонської області в складі:
головуючого судді Крапівіна О.П.
при секретарі Пшенична В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що вона є власником житлового будинку в АДРЕСА_1 . 16.05.2015 року в зазначеному будинку за її згодою формально було зареєстровано ОСОБА_2 Жодних договір з надання відповідачу права на проживання між ними не укладалось, він не є членом сім`ї. Відповідач фактично до будинку не вселявся, речі не завозив, за вказаною адресою не проживає, витрат по утриманню не несе. Також, такий факт створює перешкоди у користуванні майном, оскільки позивач змушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг та створює для неї перешкоди для отримання житлових соціальних пільг.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не прибув, не повідомивши суд про причини неявки, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що відповідача ніколи не бачила та за вказаною адресою він не проживав.
Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши надані докази у їх сукупності вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Згідно з копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА НОМЕР_1 від 14.11.2006 року, ОСОБА_1 належить житловий будинок в АДРЕСА_1 .
Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 01.04.2019 року та довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, вбачається, що ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 зареєстрований, але фактично не проживає.
Ст. 41 Конституцією України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Глава 28 ЦК України визначає житло об`єктом права приватної власності.
Відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Судом встановлено, що відповідач не був та не є членом сім`ї власника - позивача у справі, тому правовідносини між ними не регулюються ст. 156 ЖК України.
Суд вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у здійсненні ним права користування та розпорядження належним йому на праві власності будинком, тому ці перешкоди слід усунути шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 81, 211, 264, 265,280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування майном, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком по АДРЕСА_1 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги з дня отримання копії повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Генічеського районного суду О. П. Крапівіна