Житомирський апеляційний суд
Категорія 26 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2019 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Коломієць О.С.

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.

з участю секретаря

судового засідання: Драч Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №295/19577/14-ц за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» та Міністерства фінансів України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскар», за участю третіх осіб - ТОВ «Росток», ОСОБА_2 , Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки

за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2019 року, яка постановлена суддею Чішман Л.М. в м. Житомирі

встановив:

У грудні 2014 року заступник прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» та Міністерства фінансів України звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оскар», ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Роскар», за участю третіх осіб - ТОВ «Росток», ОСОБА_2 , Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2019 року позовну заяву залишено без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України через те, що прокурор не має цивільної процесуальної дієздатності на звернення з даним позовом до суду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати зазначену ухвалу, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Так судом невірно визначено зміст спірних правовідносин, а також не застосовано норми, які підлягали застосуванню до спірних правовідносин, а саме ст. 45 ЦПК України та ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин та пред`явлення позову). Також постановляючи оскаржувану ухвалу суд проігнорував те, що прокурор звернувся із вказаним позовом на захист інтересів держави в особі Міністерства фінансів України та ПАТ Акціонерного банку «Укргазбанк», з державною часткою в статутному капіталі у розмірі 92,998%. Таким чином прокурором заявлено даний позов на захист інтересів держави, оскільки порушення позичальником кредитних зобов`язань, відчуження заставного майна, призводить до погіршення платоспроможності банку та до збільшення невиконаних ним зобов`язань перед кредиторами, у тому числі, державою в особі Національно банку України. Крім того, як вбачається із матеріалів справи, зі змісту позовної заяви, характеру спірних правовідносин, прокурор навів достатньо суджень і обґрунтувань для звернення до суд за захистом інтересів держави та, відповідно, розгляду його позовних вимог по суті, а суд при цьому не надав належної оцінки даним обставинам, що призвело до безпідставного залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні прокурор доводи апеляційної скарги підтримав.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача ТОВ «Оскар» просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, з невідомих суду причин. Про дату час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явилися в судове засідання.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, оскільки звертаючись з позовом до суду, прокурор не обґрунтував підстав представництва інтересів держави та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що ПАТ «Укргазбанк» не здійснює, або неналежним чином здійснює захист інтересів Банку у даних правовідносинах.

Проте такий висновок суду є помилковим виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, згідно ч.2 ст. 45 ЦПК України (в редакції на момент пред`явлення позову) прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу (абзаци перший - третій частини четвертої статті 23 Закону).

Вказаним приписам кореспондують відповідні приписи ЦПК України: прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; у разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві, і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (ст. 45 ЦПК України).

Системне тлумачення абзацу другого частини другої статті 45 ЦПК України й абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє дійти висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Невиконання прокурором вимог щодо надання суду обґрунтування наявності підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді згідно з абзацом третім частини другої статті 45 ЦПК України має наслідком застосування положень, передбачених статтею 121 ЦПК України (в редакції на час звернення до суду з відповідним позовом) про залишення позовної заяви без руху для усунення її недоліків і повернення у разі, якщо відповідно до ухвали суду у встановлений строк ці недоліки усунуті не були.

З матеріалів справи вбачається, що прокурор заявив позов в інтересах держави в особі Міністерства фінансів України та ПАТ Акціонерного банку «Укргазбанк». На виконання абзацу другого частини другої статті 45 ЦПК України (в ред., яка діяла на момент пред`явлення позову), абзацу першого частини третьої, абзацу першого частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» у тексті позовної заяви обґрунтував, на його думку, підстави для представництва інтересів держави, а також обґрунтував у чому полягає порушення інтересів держави (тобто навів підстави позову).

31 грудня 2014 року суддя Богунського районного суд м.Житомира постановив ухвалу, якою відкрив провадження у справі. Мотивував ухвалу тим, що подана прокурором позовна заява відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК України (а.с.242 т.1). Жодних недоліків цієї заяви в частині відсутності обґрунтування прокурором підстави для здійснення представництва інтересів держави суд першої інстанції не виявив, і позовну заяву прокурора саме з цих підстав без руху не залишав.

Тому суд першої інстанції, допустивши прокурора до участі у справі, розглядаючи справу з його участю на протязі п`яти років, не мав підстав залишити позову заяву без розгляду у зв`язку з відсутністю у прокурора повноважень на представництво інтересів держави.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що стаття 257 ЦПК України передбачає вичерпний перелік підстав для залишення позовної заяви, провадження за якою відкрите, без розгляду.

Відповідно до п.1.ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Так залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п.1 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно ст. ст. 46,47 ЦПК України здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи. Здатність особисто здійснювати цивільні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи, а тому висновок суду про те, що прокурор не має цивільної процесуальної дієздатності є помилковим.

Виходячи з наведеного, доводи апеляційної скарги слід визнати обґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права.

Відповідно п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала винесена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 11 липня 2019 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2019 року.

Головуючий: Судді: