Ухвала

02 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 130/219/15-ц

провадження № 61-14030ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист відносно боржника ОСОБА_2 , виданий Жмеринським міськрайонним судом 13 квітня 2017 року по справі № 130/219/15-ц за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Приватбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2 про визнання кредитного договору частково недійсним - про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» всього 29 079, 88 доларів США та 7 499,60 грн.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року залишено без змін.

У липні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», яке є правонаступником публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Верховного Суду засобами поштового зв`язку з касаційною скаргою на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Верховний Суд дійшов висновку, що відсутні підстави для відкриття касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: 1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті; 2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку; 3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Таким чином, частина перша статті 389 ЦПК України не передбачає оскарження у касаційному порядку ухвал суду першої інстанції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (пункт 25 частини першої статті 353 ЦПК України) та постанов суду апеляційної інстанції, ухвалених за результатами їх перегляду (пункт 3 частини першої статті 389 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Таким чином, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року, яка залишила зазначену ухвалу без змін, необхідно відмовити.

Керуючись статтями 353, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 11 квітня 2019 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 20 червня 2019 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков