ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

Справа № 643/14854/19

Провадження № 22-ц/818/5189/19

05 листопада 2019 року

м. Харків

Харківський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря Іманвердізаде А.А.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

заінтересована особа - ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2019 року (суддя Поліщук Т.В.) по справі за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заінтересована особа - ОСОБА_5 про продовження обмежувального припису, -

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про продовження на три місяці обмежувального припису відносно ОСОБА_5 , що встановлений згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року.

В обґрунтування заяви посилалася на те, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року ОСОБА_5 строком на три місяці заборонено наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 та неповнолітніх дітей - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_5 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; заборонено ОСОБА_5 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. 16.05.2019 року Московським ВП ГУ НП в Харківській області зареєстровано кримінальне провадження № 0002503 за ч.1 ст. 125 КК України, на даний час досудове розслідування за вказаним кримінальним провадженням триває. На теперішній час обставини, що існували при прийнятті рішення про видачу обмежувального припису не змінились. 02.09.2019 року Московським ВП ГУ НП в Харківській області зареєстровано кримінальне провадження № 000791 за фактом невиконання ОСОБА_5 обмежувального припису за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року. ОСОБА_1 та її спільні з ОСОБА_5 діти бояться ОСОБА_5 внаслідок агресивної поведінки останнього та відмовляються спілкуватися з ним, продовжують перебувати в постійному страху, що ОСОБА_5 знову вчинить незаконні дії щодо них.

В судовому засіданні заявник та її представник підтримали вимоги, викладені в заяві.

Заінтересована особа - ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заяви про продовження обмежувального припису.

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_6 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її заяву.

Скарга мотивована неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи; порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує на ті самі обставини що і під час подання заяви.

Правом на надання відзиву відповідач не скористався.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не було надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків продовження вчинення насильства заінтересованою особою відносно неї та дітей, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Базовим нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Крім вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила СК України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Частиною 3 ст. 26 цього Закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст. 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 350-7 ЦПК України, про те, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» про те, що рішення про продовження обмежувального припису приймається на підставі оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Виходячи зі змісту вказаних норм, суди під час розгляду такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав стосовно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час розгляду питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису чи продовження дії такого суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження в майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості є однією із основних засад судочинства (пункт 3 частина перша статті 129 Конституції України).

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_1 посилалась на її звернення до правоохоронних органів на незаконні дії з боку ОСОБА_5 щодо невиконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 13.06.2019 року.

Згідно витягу з ЄРДР від 03.09.2019 року, Московським ВП ГУ НП в Харківській області зареєстровано кримінальне провадження № 000791 за заявою ОСОБА_1 .

Окрім вказаної обставини, заявницею не надано жодного доказу на підтвердження того, що на час її звернення до суду із заявою про продовження дії обмежувального припису продовжувалось вчинення домашнього насильства.

Будь-яких доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин скаржником не надано.

На даний час не існує жодного судового рішення про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної чи адміністративної відповідальності за вчинення насильства над заявницею чи/та їх дітьми.

Крім того, розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_5 з приводу нанесення заявниці тілесних ушкоджень, яке стало однією із підстав для видачі обмежувального припису, продовжується.

Слід відмітити, що в даному випадку (звернення щодо продовження дії припису) судом повинні досліджуватись ризики повторного вчинення насильства, а не факт його вчинення вперше, що стало підставою для видачі такого припису. Звертаючись до суду із заявою про продовження дії припису, ОСОБА_1 посилалась на ті ж самі обставини що були вже враховані судом при видачі припису від 13.06.2019 року.

З аналізу доказів, наявних в матеріалах справи, колегія суддів вважає достатньо обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо існуючого між сторонами конфлікту, підґрунтям для якого є участь сторін у вихованні спільних дітей.

Сам факт неодноразового звернення ОСОБА_1 до різних органів, з підстав вчинення відносно неї та їх дітей домашнього психологічного насильства, свідчить лише про наявність тривалого конфлікту між нею та колишнім чоловіком ОСОБА_5 , але не підтверджує факт вчинення такого насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству або продовження строку їх дії, які визначені Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству".

За таких підстав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що не надано належних, достатніх та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявниці чи дітей, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому дійшов вірного висновку про відсутність підстав для продовження строку дії обмежувального припису.

Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 13 вересня 2019 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанов складено 06 листопада 2019 року.

Головуючий І.С. Сащенко

Судді А.І. Овсяннікова

І.П. Коваленко