Михайлівський районний суд Запорізької області
Справа № 321/1084/19
Провадження № 2/321/405/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.11.2019 року

Михайлівський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Машкіної Н.В.,

за участю секретаря - Бородіної І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Ганюкова В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 до Михайлівської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовною заявою ОСОБА_4 , Михайлівської об`єднаної територіальної громади Михайлівського району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю, посилаючись на такіобставини.

30 липня 1987 року між ОСОБА_2 та Михайлівським комбікормовим заводом був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , що був посвідчений Михайлівською державною нотаріальною конторою 30.07.1987 року за № 1259.

В подальшому, оскільки позивачка працювала в Михайлівському міжколгоспному комбікормовому заводі, за рішенням ради пайщиків, було вирішено продати вказаний житловий будинок їй за ціною 2070000 крб.

Після передачі їй житлового будинку вона одразу вселилась до будинку і вже 28.11.1987 року вже була зареєстрована в ньому. Станом на 05 червня 1995 року вона повністю розрахувалась з підприємством за житловий будинок.Проте, його власником згідно довідки КП «Михайлівське район архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» №532 від 24.07.2019 року є відповідач ОСОБА_2 , місце проживання якої з 1987 року позивачу не відоме.

За час проживання в будинку позивачка зробила ремонт, облагороджувала його, регулярно сплачувала кошти за надання комунальних послуг та несла інші витрати по його утриманню.

Оскільки вже більше 20 років вона проживає у житловому будинку АДРЕСА_1 , то набула право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

В зв`язку з тим, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду, позивачка змушена звертатися до суду з цим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Ганюков В.Д. на задоволенні позовних вимог наполягали, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позву не має.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи належним чином повідомлена, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків,дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно матеріалів інвентаризаційної справи станом на 24.07.2019 року зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 23.03.1976 року, №366. (а.с.15).

Згідно укладеного договору купівлі-продажу від 30 липня 1987 року ОСОБА_2 продала та Михайлівським комбікормовим заводом придбав житловий будинок АДРЕСА_1 , що був посвідчений Михайлівською державною нотаріальною конторою 30.07.1987 року за № 1259 (а.с.8-9).

Згідно довідки №377/01-13 «Об`єднаного трудового архіву» від 11.07.2019 року, Михайлівський міжколгоспний комбікормовий заводперестав існувати, документи з основної діяльності, протоколи та рішення ради пайщиків до архіву не передані (а.с.11).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 придбала житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в 1987 році відповідно договору купівлі-продажу.

Згідно довідки №41, виданої Михайлівським комбікормовим заводом від 05 червня 1995 року, та квитанцій по прибутковим касовим ордерам за 1995 рік, з ОСОБА_1 в червні 1995 року утримано з заробітної плати відповідно рішення ради пайщиків за будинок 2070000крб (а.с.10, 10 на звороті).

Згідно довідки КП «Михайлівське район архітектурно-планувальне та техінвентаризаційне бюро» від 24.07.2019 року № 532 інвентаризаційна вартість житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 24.07.2019 року становить 67766,00 грн.(а.с.15 на звороті).

В судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили, що позивачка проживає за адресою: АДРЕСА_1 з кінця 80 початку 90 років. Вказаний будинок вона придбала у комбікормового заводу за рішенням пайщиків, сплативши за нього всю вартість в 90 роках.

Суд не має сумнівів в достовірності та правдивості показань свідків, оскільки повідомлені ними відомості є послідовними, логічними і підтверджуються іншими письмовими доказами у справі. Даних про зацікавленість свідків в результаті розгляду справи судом не встановлено.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом .Перебіг строку набувальної давності починається від моменту виникнення володіння.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Виходячи зі змісту вказаної статті, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є такі: добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність, відсутність інших осіб, які претендують на це майно, відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Як зазначено в пунктах 9,13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про судову практику у справах про захист права власності на інших речових прав», відповідно до частини першої статті 344 ЦКособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Керуючись ст.ст.2, 7, 12, 228-229, 258-260, 263 -265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 об`єднаної АДРЕСА_3 громади Михайлівського АДРЕСА_4 Запорізької АДРЕСА_5 , місце знаходження: АДРЕСА_6 про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Михайлівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Михайлівського районного суду

Запорізької області Н.В. Машкіна