ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2019 року

м.Суми

Справа №591/7029/18

Номер провадження 22-ц/816/4838/19

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Орлова І. В. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

представника позивачки: адвоката Юшкевич Є.Ю.

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 591/7029/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та її представника - адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни на рішення Зарічного районного суду міста Суми від 13 серпня 2019 року (суддя Клименко А.Я., дата складення повного тексту рішення - 23 серпня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 додаткових витрат на утримання дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що через стан здоров`я спільної доньки сторін позивачка несе значні витрати на лікування, реабілітацію та оздоровлення дитини. Відповідач участі у додаткових витратах на дитину приймати не бажає. Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати, понесені у зв`язку з лікуванням та оздоровленням, доньки у розмірі 11.925,83 гривень.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 серпня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. За період з квітня 2018 року по листопад 2018 року з ОСОБА_2 на користь позивачки стягнуто 3.430,00 гривень додаткових витрат на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З відповідача на користь держави стягнуто 768,40 гривень судового збору.

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, ухвалити в оскарженій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував подані позивачкою докази на підтвердження необхідності додаткових витрат на лікування та реабілітацію доньки, при цьому, взяв до уваги необґрунтовані посилання відповідача про перебування на його утриманні батька та сина ОСОБА_4 , 2008 року народження.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивачки - адвоката Юшкевич Є.Ю., яка підтримала доводи апеляційної скарги, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

З аналізу зазначеної норми слідує, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат визначається залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Питання щодо участі батьків у додаткових витратах вирішується судом, з урахуванням положення статті 182 СК України. Зокрема суд, вирішуючи в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у цих витратах, має врахувати стан здоров`я, матеріальне становище сторін, наявність інших утриманців, тощо.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані докази додаткових витрат на дитину, які викликані особливими обставинами, а саме хворобами дитини, при цьому врахував незадовільний стан здоров`я відповідача, перебування на його утриманні батька ОСОБА_5 , 1938 року народження, сина ОСОБА_4 , 2008 року народження, який є дитиною, потерпілою від Чорнобильської катастрофи, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача додаткових витрат у розмірі 3.430,00 гривень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та її представника зводяться до переоцінки досліджених судом доказів, а також незгоди заявниць з висновками щодо їх оцінки, а тому відхиляються апеляційним судом.

Окрім того, 22 жовтня 2019 року до Сумського апеляційного суду надійшла інформація про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Факт смерті відповідача підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 27 вересня 2019 року Сумським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумський області.

За змістом частини 1 статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1219 Цивільного кодексу України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою ( частина 1 статті 608 ЦК України).

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 377 ЦПК України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Якщо судом першої інстанції ухвалено законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи - сторони у спорі чи припинення юридичної особи - сторони у спорі, що не допускає правонаступництва, після ухвалення такого рішення не може бути підставою для застосування вимог частини першої цієї статті.

Таким чином, суд апеляційної інстанції визнає, що місцевий суд правильно встановивши фактичні обставини справи, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування чи зміну оскаржуваного рішення.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування немає.

Враховуючи, що ціна позову складає 11925,83 гривень, дана справа є малозначною, а тому касаційному оскарженню відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника - адвоката Юшкевич Євгенії Юріївни залишити без задоволення, а рішення Зарічного районного суду міста Суми від 13 серпня 2019 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її і касаційному оскарженню не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 15 листопада 2019 року.

Головуючий І.В.Орлов (суддя-доповідач)

Судді: Т.А.Левченко

С.Г.Хвостик