Номер провадження: 22-ц/813/1708/19
Номер справи місцевого суду: 497/1716/17
Головуючий у першій інстанції Кравцова А.В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Півнєву Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 22 травня 2018 року у цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов?язаних з регламентною виплатою, -

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2017 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останнього на користь Моторного (транспортного) Страхового Бюро України: суми сплаченого відшкодування в розмірі 100000 грн, суму витрат понесених на встановлення розміру збитку в розмірі 670 грн та судові витрати в розмірі сплаченого судового збору 1600 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він отримав право вимоги на відшкодування за рахунок відповідача, оскільки ним було виплачене страхове відшкодування постраждалому у дорожньо-транспортній пригоді, а відповідач добровільно не відшкодовує ці кошти ( а.с. 2-3).

22 травня 018 року рішенням Болградського районного суду Одеської області (суддя Кравцова А.І.) позов Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою, задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України 100000 гривень суму сплаченого відшкодування, 670 гривень в якості витрат, понесених на встановлення розміру збитків, та 1600 гривень судових витрат у виді сплаченого судового збору, а всього 102270 гривень ( а.с. 84-85).

14 серпня 2018 року ОСОБА_1 , не погоджуючись з вказаним рішенням, засобами поштового зв`язку направив до суду апеляційну скаргу. Так, апелянт вважає, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції були неповно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а саме судом проігноровано відзив відповідача, де було зазначено про невідповідність висновків експертизи та оцінки завданої шкоди. Оскільки вартість ремонту пошкоджених автомобілів значно перевищує їх вартість. На думку апелянта позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, тому просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України відмовити в повному обсязі (а.с. 92-97).

Ухвалою судді Апеляційного суду Одеської області Калараша А.А. від 16.10.2018 року було відкрито апеляційне провадження в справі (а.с. 119-120). Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16.10.2018 року справа була призначена до розгляду (а.с. 121).

В зв`язку з ліквідацією Апеляційного суду Одеської області протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа була розподілена колегії суддів Одеського апеляційного суду в складі головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Черевка П.М., Драгомерецького М.М. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.01.2019 року справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

В судовому засіданні позивача ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував. Відповідач-апелянт в судове засідання не з`явився. Про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги з врахуванням предмету та підстав заявленого позову в суді першої інстанції.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. Твердження відповідача та його представника, щодо незгоди з експертизою, проведеною позивачем, не підтверджується жодним доказом та протягом розгляду справи відповідачем не заявлялося клопотання про проведення експертизи, щодо встановлення збитку спричиненого дорожнього транспортною пригодою, що сталася з вини

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляючи доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції

23.05.2016 року об 11:00 в на автодорозі Одеса-Чорноморськ, біля Таїровського кладовища, ОСОБА_1 керуючи автомобілем «Hіssan Cima» д/н НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 , перед зміною напрямку руху , та виконуючи обгін , не переконався, що це буде безпечним в наслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "TOYOTA CAMRY", державний номер НОМЕР_2 , та автомобілем «HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 , в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Болградського районного суду Одеської області (суддя Кодінцева С.В.) від 26.07.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (справа № 497/1433/16) ( а.с. 8 -10).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як власника автомобіля «HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 , застрахована в страховика АТ «АХА Страхування», що підтверджується Полісом № АЕ/7391137 від 30.12.2015 року (а.с. 11 оборот).

29.06.2016 року ОСОБА_4 , власник автомобіля HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 , направив МТСБУ повідомлення про ДТП, яке сталося 23.05.2016 року (а.с. 9-10 оборот).

26.10.2016 року ОСОБА_4 подав до МТСБУ заяву про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті ДТП, яке сталося 23.05.2016 року (а.с. 10 оборот).

02.08.2016 року був складений Звіт № 12-07/1 незалежної оцінки автомобіля HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту авто складає 363533,71 грн (вартість з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу 129215,78 грн, вартість матеріальної шкоди авто в результаті ДТП 187434,00 грн) (а.с. 16-30).

Транспортний засіб HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 за добровільним договором страхування майна не був застрахований.

Відповідно до п. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до підпункту а) п. 1 ст. 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Згідно з п. 2.1 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Отже, як вбачається з наведеного та що підтверджується матеріалами справи відповідач ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 вчинив адміністративне правопорушення, чим спричинив майнову шкоду власнику автомобіля HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 , - ОСОБА_4 Останній в порядку, передбаченому законом, враховуючи, що автомобіль, яким керував ОСОБА_1 не був застрахований, звернувся до МТСБУ з відповідно заявою про відшкодування оціненої шкоди на підставі Звіту № 12-07/1 незалежної оцінки автомобіля HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 . В подальшому МТСБУ була розглянута вказана заява та здійснена виплата в рахунок страхового відшкодування в сумі 100 000 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги. Як було вище зазначено в матеріалах справи міститься Звіт № 12-07/1 незалежної оцінки автомобіля «HONDA CR-V» д/з НОМЕР_3 , від 02.08.2016 року, яким оцінена шкода, завдана автомобілю та визначена сума матеріальних збитків. Протягом розгляду справи ані в суді першої, ані в суді апеляційної інстанції відповідачем не заявлялось клопотання про призначення судової експертизи в справі. Альтернативний звіт оцінки майна та спричиненої шкоди до суду стороною відповідача також не подавався. Докази, на підтвердження того, що відповідач-апелянт звертався до МТСБУ з відповідними заявами чи запереченнями стосовно суми страхового відшкодування матеріали справи не містять. Фактично доводи апелянта-відповідача зводяться до критики наявного в матеріалах справи звіту незалежної оцінки майна та не містять обґрунтованих доводів, підтверджених відповідними доказами, на спростування суми завданої шкоди, визначеної експертом. Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи МТСБУ звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 , про відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з регламентною виплатою через представника ОСОБА_5 , який діяв на підставі довіреності, виданої генеральним директором МТСБУ ОСОБА_6 , повноваження якого підтверджуються інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Тому відповідні доводи апелянта відхиляються. Щодо доводів апелянта стосовно однакової резолютивної частини рішень в цій справі та в справі № 495/47/18, яке було ухвалено іншим суддею, апеляційний суд зауважує, що за обставинами справи № 495/47/18 вирішувалось питання щодо стягнення в порядку регресу витрат, пов?язаних з регламентною виплатою за шкоду, завдану майну власника іншого транспортного засобу. Відтак відповідні доводи відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до формальних міркувань та не впливають на встановлені обставини справи та юридичну кваліфікацію правовідносин, що виникли між сторонами. Апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, враховуючи вище наведене, обставини даної справи, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, зважаючи на те, що за концепцією цивільного процесуального законодавства в системному взаємозв`язку з основними засадами та завданнями цивільного судочинства, не може бути скасоване судове рішення з одних лише формальних міркувань, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 375 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 22 травня 2018 року залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційного скарги до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

П.М. Черевко

Повний текст постанови виготовлено 31 жовтня 2019 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

10.10.2019 року м. Одеса