ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/3363/16-ц Номер провадження 22-ц/814/1411/19Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2019 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого - судді - Одринської ТВ.,

суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань - Зеленської О.І.

за участю учасників справи - представника ОСОБА_1 - адвоката Омелай Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в залі суду у м. Полтаві цивільну справу за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" про визнання договору позики грошових коштів недійсним

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року

в с т а н о в и в:

У квітні 2016 року ТОВ «Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі"звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позовних вимог вказано, що між сторонами у справі 16 грудня 2015 року було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала 42 000 грн., строком до 17 березня 2016 року. Факт передачі грошових коштів підтверджується видатковим касовим ордером № 13 від 16 грудня 2015 року, який підписаний відповідачем у справі. В свою чергу, у встановлений термін, відповідач борг повністю не повернула, в зв`язку з чим в збільшених позовних вимогах просив стягнути 51 641, 52 грн. заборгованості, яка складається з: 39500 грн. - сума неповерненої позики, 931, 77 грн. - 3% річних від простроченої суми, 840 грн. - інфляційні витрати, 7374,30 грн. - відсотки за користування коштами.

26 вересня 2016 року ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про визнання договору позики недійсним. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що оспорюваний договір був укладений під тиском невідомих осіб, з приводу чого нею було подано заяву до правоохоронних органів / у грудні 2015 року та повторно у червні 2016 року/. 19 січня 2016 року її було звільнено, після отримання трудової книжки їй стало відомо, що трудові відносини у неї було оформлено не з ТОВ «Полтавський хлібокомбінат» Кулиничі», а з ФОП ОСОБА_3 , що в свою чергу також свідчить про не укладення нею даного правочину та не отримання грошових коштів.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року з врахуванням ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 15 березня 2019 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" на виконання умов договору позики грошових коштів від 16.12.2015 року підлягає стягненню сума заборгованості, яка виникла станом на 29.12.2016 року у розмірі 48596, 07 грн, яка складається з 39500 грн.- основної суми заборгованості за договором позики, 931, 77 грн. - 3% річних, 790 грн. - інфляційних витрат, 7374,30 грн. - відсотків за користування позикою.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" про визнання договору позики грошових коштів недійсним - відмовлено.

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог, її позовні вимоги задовольнити. В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що на момент укладення спірного договору позики, вона перебувала у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_3 , тому позивач не міг надати їй грошову позику, оскільки вона не була його працівником, та в матеріалах справи відсутній відповідний наказ керівника підприємства. Працівники позивача примусили її підписати договір позики, але грошових коштів в дійсності вона не позичала та не одержувала. З приводу незаконних дій працівників " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" зверталась з заявою до правоохоронних органів. З цих підстав прохав визнати недійсним договір позики

Відзив на апеляційну скаргу не поданий.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування судом матеріального або процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників справи, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції,16 грудня 2015 року між сторонами у справі ТОВ " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі", в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено договір позики / а.с. 5 т.1/.

ОСОБА_2 не оспорювала, що підпис у вказаному договорі виконаний нею, проте стверджувала, що укладення договору відбулося під примусом з боку працівників позивача, коштів за договором позики не отримувала.

Частиною.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Відповідно до умов договору позики ТОВ " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі", передало ОСОБА_2 позику в розмірі 42000 грн. Підтвердженням отримання відповідачем вказаних коштів є видатковий касовий ордер від 16.12.2015 року, в якому відповідач власним підписом засвідчено отримання спірних коштів. / а.с. 6/.

Пунктом 3 договору позики встановлено, що грошові кошти підлягають поверненню в строк до 17 березня 2016 року.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_2 частково здійснила погашення заборгованості двома платежами на суму 2000 грн. та 500 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами № 109 від 18 грудня 2015 року та № 114 від 21 грудня 2015 року / а.с. 114 т.1/. Але сплата даних коштів ОСОБА_2 заперечується.

Положеннями ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Також за принципом диспозитивності суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулась до правоохоронних органів щодо протиправних дій керівництва ТОВ " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" лише 23 червня 2016 року /а.с. 48-49 т.1/.

Відповідно до відповіді Відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ НП В Полтавській області за № 10405, від 02 серпня 2016 року, за зверненням ОСОБА_2 по факту дій насильницького характеру, що здійснювалися 16.12.2015 року проведено перевірку, ознак кримінального правопорушення не виявлено / а.с. 52 т.1/.

В свою чергу, належними та допустимими доказами того, що договір позики був укладений під психологічним тиском не доведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірними висновки місцевого суду про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним та обгрунтованість позовних вимог ТОВ « Кулиничі» в частині укладення договору позики між сторонами у справі.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем договору позики, вимоги ТОВ " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" про стягнення трьох процентів річних від простроченої суми заборгованості та інфляційних витрат є обґрунтованими.

В свою чергу, задовольняючи повністю позовні вимоги, судом першої інстанції не враховано, що ТОВ " Полтавський хлібокомбінат « Кулиничі» не відносяться до юридичних установ, які наділені правом надавати фінансові кредити.

Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України за № 5555 від 31.03.2006 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 квітня 2006 р. за N 477/12351 встановлено, що юридичні особи, які не є фінансовими установами, мають право надавати кошти в позику, крім на умовах фінансового кредиту.

Пункт 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 4 вище вказаного закону, фінансовими вважаються такі послуги, як надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

Згідно статуту ТОВ " Полтавський хлібокомбінат « Кулиничі» до діяльності товариства не входить надання фінансових кредитів. / а.с 123 - 144 т.2/

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає умови договору про стягнення процентів за користування позикою- нікчемною, а вимогу про стягнення процентів в сумі 7374,30 грн - безпідставними.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими та підлягають задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню в частині стягнення процентів за користування коштами, наданими в позику. В іншій частині рішення підлягає без змін.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ " Полтавський хлібокомбінат « Кулиничі» задоволено на 79,8% з ОСОБА_2 необхідно стягнути 1099, 65 грн. судового збору /1378 грн * 79,8 %/.

Процент задоволеності апеляційної скарги складає 20, 2 % / 2067 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги *20,2 %/ , тому з ТОВ " Полтавський хлібокомбінат « Кулиничі» на користь ОСОБА_2 необхідно стягнути 417, 53 грн. судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року в частині стягнення відсотків за користування позикою в сумі 7374,30 грн. - скасувати, в цій частині постановити нове рішення.

З задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" до ОСОБА_2 про стягнення відсотків за користування позикою - відмовити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 20 лютого 2019 року в частині задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" до ОСОБА_2 про стягнення 39500 грн.- основної суми заборгованості за договором позики, 931, 77 грн. - 3% річних, 790 грн. - інфляційних витрат - залишити без змін.

Рішення в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" про визнання договору позики грошових коштів недійсним - залишити без змін.

Змінити розподіл судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" судовий збір за подання позову в розмірі 1099, 65 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " Полтавський хлібокомбінат " Кулиничі" на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 417, 53 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 серпня 2019 року.

головуючий суддя: _______________ Т.В. Одринська

судді: ______________ _________ Г.Л.Карпушин ______________ В.П Пікуль