У Х В А Л А

28 жовтня 2019 року

м. Київ

Справа № 466/3973/15

Провадження № 14-603цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Лященко Н. П.,

суддів Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гриціва М. І., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Кібенко О. Р., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

перевіривши наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду цивільної справи за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Сеньківа А. М. та державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Макарова Ю. Ю.

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року (суддя Білінська Г. Б.) та постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року (судді: Крайник Н. П., Шеремета Н. О., Цяцяк Р. П.),

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися зі скаргою на дії державного виконавця.

Скаргу мотивували тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дізнались про те, що відносно них відкрито два виконавчі провадження ВП № 44089929 та ВП № 44090171 на одну і ту ж суму на виконання виконавчого листа № 2/466/387/13- від 09 липня 2014 року, виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ЛКП «Під Голоском-410» заборгованості в сумі 11 632,87 грн. До 06 листопада 2014 року скаржникам нічого не було відомо про відкриття виконавчих проваджень. Про винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень вони не були належним чином повідомлені, а тому були позбавлені законного права їх оскаржити.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням уточнених вимог скарги, просили:

- зобов`язати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції скасувати постанови про відкриття проваджень ВП № 44089929 та ВП № 44090171 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 11632,87 грн боргу та постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню;

- зобов`язати державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Макарова Ю. Ю. скасувати постанову про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 11632,87 грн і виконавчого збору у розмірі 10% суми, що підлягає стягненню;

- зобов`язати особу під назвою Галицький відділ державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції повернути ОСОБА_1 сплачені нею кошти за період з 01 грудня 2014 року до дня звернення до суду, стягнуті за виконавчим провадженням за виконавчим листом № 2/46/387/13 від 09 липня 2014 року у повному обсязі;

- визнати виконавчі листи №2/466/387/13 від 09 липня 2014 року, видані Шевченківським районним судом м. Львова такими, що не мають юридичної сили;

- визнати відсутність у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будь-яких фінансових зобов`язань перед ЛКП «Під Голоском-410».

За результатами розгляду зазначеної скарги Шевченківський районний суд м. Львова виніс три процесуальні документи - ухвали від 06 квітня 2017 року, якими:

1. Закрив провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2

1.1. в частині оскарження дій державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Сеньківа А. М. та державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Макарова Ю. Ю. про стягнення 10% виконавчого збору (т. 2, а. с. 153);

1.2. в частині вимог до ЛКП «Під Голоском-410» про визнання відсутності фінансових зобов`язань (т. 2, а. с. 154);

2. Відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Сеньківка А. М. та державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Макарова Ю. Ю. (т. 2, а. с. 151-152).

Не погодившись із прийнятими судом рішеннями, ОСОБА_1, ОСОБА_2 оскаржили їх в апеляційному порядку. Зокрема, 11 квітня 2017 року ОСОБА_2 та 28 травня 2017 року ОСОБА_1 були подані апеляційні скарги на ухвалу від 06 квітня 2017 року про відмову у задоволенні скарги на дії державних виконавців (т. 2, а. с. 158-159, 182-186); 27 травня 2017 року ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу на ухвалу від 06 квітня 2017 року про закриття провадження у справі в частині оскарження дій державних виконавців про стягнення виконавчого збору (т. 2, а. с. 187-188).

Ухвалами Львівського апеляційного суду від 18 липня 2017 року (т. 2, а. с. 214) та від 04 вересня 2017 року (т. 2, а. с. 222) було відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (відповідно) на ухвалу про відмову у задоволенні скарги на дії державних виконавців та призначено її до розгляду.

За результатами розгляду апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року про відмову у задоволенні скарги на дії державних виконавців Львівський апеляційний суд прийняв 13 лютого 2019 року постанову, якою ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 06 квітня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування постанов державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції від 27 жовтня 2014 року та 20 листопада 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 10 % від суми боргу скасовано та в цій частині провадження у справі закрито. У решті ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року залишено без змін.

У березні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права просили постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року скасувати.

Ухвалами Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11 квітня, 20 травня та 06 серпня 2019 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в якій вони просили скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року про закриття провадження у справі в частині вимог про скасування постанов державного виконавця щодо стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 виконавчого збору у розмірі 10% від суми боргу.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано правові висновки Великої Палати Верховного Суду в частині вимог щодо скасування постанов державних виконавців про стягнення 10% виконавчого збору, викладені у постановах від 06 червня 2018 року у справі № 127/9870/16 та від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15 та фактично продубльовано висновки суду першої інстанції в цій частині вимог. Заявники також зазначили, що виконавчі провадження № 44089929 та № 44090171 відкрито на підставі заяви директора ЛКП «Під Голоском-410» ОСОБА_8 з підробленим підписом. Оскаржувані судові рішення прийняті без всебічного та об`єктивного розгляду, оскільки державний виконавець Макаров Ю. Ю. неодноразово ігнорував вимоги суддів та так і не надав матеріали виконавчих проваджень, необхідні для розгляду скарги. Судові рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду заявники вважають необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 вересня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 466/3973/15.

Учасники справи своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористалися.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 вересня 2019 року справу призначено до судового розгляду.

Про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду суд постановляє ухвалу, зокрема, з обґрунтуванням підстав, визначених у частині шостій статті 403 ЦПК України (частина четверта статті 404 цього Кодексу).

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 жовтня 2019 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оскаржують судові рішення з підстав порушення правил юрисдикції.

Вивчивши матеріали справи та касаційної скарги Велика Палата Верховного Суду не знаходить підстав для прийняття справи на її розгляд з огляду на таке.

У своїй касаційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають, що вони не погоджуються з висновками апеляційного суду в частині вимог щодо скасування постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору. Разом з тим, зі змісту касаційної скарги зрозуміло, що заявники виходять з того, що апеляційним судом розглянуто всі подані ними апеляційні скарги, у тому числі апеляційну скаргу ОСОБА_1 від 27 травня 2017 року на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року про закриття провадження у справі за скаргою на дії державних виконавців в частині вимог про стягнення 10% виконавчого збору.

Як зазначалось вище, постанова Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року прийнята за результатами перегляду ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року про відмову у задоволенні скарги на дії державних виконавців за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Матеріали справи свідчать про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року про закриття провадження у справі в частині оскарження дій державних виконавців про стягнення 10 % виконавчого збору не була предметом перегляду апеляційного суду. Будь-яких процесуальних дій апеляційним судом щодо цієї скарги на порушення вимог глави 1 розділу V ЦПК України вчинено не було.

З огляду на викладене, вищезазначена ухвала згідно з вимогами пункту 2 частини першої статті 389 ЦПК України не може бути переглянута в касаційному порядку.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для передачі справи на її розгляд.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною шостою статті 404 ЦПК України (у редакції Закону України від від 02 жовтня 2019 № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи») якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, а також якщо дійде висновку про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, зокрема через відсутність виключної правової проблеми, наявність висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати Верховного Суду, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правову позицію щодо юрисдикції спорів у подібних правовідносинах, зокрема у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 307/1451/15 (провадження № 14-177цс18), 28 листопада 2018 року у справі № 401/169/16-ц (провадження № 14-427цс18), 13 березня 2019 року у справі № 320/4537/16-ц (провадження № 14-581цс18) та ін.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, окрім того розгляд цієї справи Великою Палатою Верховного Суду є недоцільним з мотивів наведених вище.

З урахуванням зазначеного, справа підлягає поверненню на розгляд колегії суддів Другої судової Палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду на підставі частини шостої статті 404 ЦПК України.

Керуючись статтею 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Повернути справу за скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Сеньківа А. М. та державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції Макарова Ю. Ю. за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2017 року та постанову Львівського апеляційного суду від 13 лютого 2019 року на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. П. Лященко
Судді: С. В. Бакуліна В. С. Князєв
В. В. Британчук Л. М. Лобойко
М. І. Гриців О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима Л. І. Рогач
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна В. Ю. Уркевич
О. С. Золотніков О. Г. Яновська
О. Р. Кібенко