Номер провадження 2-о/754/378/19
РІШЕННЯ

Іменем України

11 листопада 2019 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.,

секретаря судового засідання - Раєвського П.А.,

за участі

представника заявника Сеннікова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, відповідно до якої просить суд встановити факт того, що вона була залучена в 1986 році до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Свої вимоги заявник мотивує тим, що мешкала в м. Прип`ять і працювала в Управлінні будівництва Чорнобильської АЕС інженером відділу головного механіка, має статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1). На підставі наказу по Цивільній обороні Управління будівництва Чорнобильської АЕС заявник була призначена відповідальною по евакуації особового складу і архіву відділу УБ ЧАЕС. 26.04.1986 року заявник з керівником підрозділу формування ЦО УБ ЧАЕС - ОСОБА_2., приїхали в штаб цивільної оборони УБ ЧАЕС на промплощадці будівництва ЧАЕС, де заявник отримала завдання готувати до можливої евакуації документи відділу, згідно наказу по Цивільній обороні УБ ЧАЕС. 27.04.1986 року усіх керівників формувань і відділень Цивільної оборони УБ ЧАЕС, в т.ч. і заявника, зібрали у керівника Цивільної оборони УБ ЧАЕС - ОСОБА_3 . На нараді, на підставі рішення Урядової комісії під керівництвом заступника Голови Ради Міністрів СРСР ОСОБА_4 , заступника начальника управління Цивільної оборони СРСР ОСОБА_5 , були визначені завдання по мобілізації формувань Цивільної оборони УБ ЧАЕС на ліквідацію аварії на ЧАЕС і її наслідків і захист населення від радіоактивного опромінення, і заявник була ознайомлена з розпорядженням керівника Цивільний оборони УБ ЧАЕС - ОСОБА_3 № 1 від 27.04.1986 року по залученню персоналу підрозділів УБ ЧАЕС в складі невоєнізованого нормування Цивільної оборони УБ ЧАЕС на ліквідацію аварії на ЧАЕС. Отримала завдання продовжити роботу по підготовці архіву відділу УБ ЧАЕС до евакуації, згідно наказу керівника ЦО УБ ЧАЕС. З 28.04.1986 року по 06.05.1986 року по завданню штабу Цивільної оборони УБ ЧАЕС заявник брала участь в організації завантаження піску, глини і свинцю в вертольоти для закидання в зруйнований реактор.

Як зазначає заявник, вона звернулась з заявою та відповідними документами до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської в м. Києві РДА про встановлення їй статусу інваліда війни та видачу посвідчення, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації в своєму листі їй відмовило, посилаючись на те, що не було надано документів, підтверджуючих факт залучення до формувань Цивільної оборони.

Згодом заявник звернулась з заявою та відповідними документами до заінтересованої особи про встановлення їй статусу інваліда війни та видачу посвідчення, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», однак, Департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, в своєму листі їй відмовив.

Посилаючись на викладені обставини заявник просить задовольнити її вимоги.

В судовому засіданні представник заявника - ОСОБА_1 заяву підтримав та просив про її задоволення.

Представник заінтересованої особи - Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, надавши письмові пояснення, в яких просить розглядати справу за його відсутності.

Враховуючи обставини справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника заінтересованої особи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_1 с від 28.01.2014 року та вкладки до нього №НОМЕР_2 від 28.01.2014 року, заявник ОСОБА_1 є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи за категорією 1, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Як вбачається з довідки МСЕК серії АВ №0081462 від 08.01.2014 року, заявник є інвалідом ІІІ групи, інвалідність пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Також, згідно експертного висновку № 2534-8202 від 25.12.2013 року Центральної міжвідомчої експертної комісії встановлено, що заявник має ряд захворювань, пов`язаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Відповідно до копії трудової книжки заявника, 21.04.1986 року вона прийнята по переводу інженером ОГМ. 01.06.1987 року ОСОБА_1 переведена старшим інженером ОТМ.

Згідно маршрутного листа заявник працюючи в Управлінні будівництва Чорнобильської АЕС на посаді інженера відділу головного механіка УБ ЧАЕС в період з 26.04.1986 року по 15.06.1986 року була залучена до робіт по: підготовці документів до евакуації, підготовці архіву до евакуації, організації робіт з погрузки піску, глини, свинцю в вертоліт, евакуації архіву ОГМ УБ ЧАЕС в Чорнобиль, роботі з документами та персоналом.

31.01.2018 року заявник звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачу відповідного посвідчення.

05.02.2018 року заявниці було надано відповідь про те, що надані нею документи не підтверджують факту її залучення і виконання робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС саме у складі формувань Цивільної оборони.

05.08.2019 року заявник звернулась до заінтересованої із заявою щодо встановлення статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

14.08.2019 року заявнику було надано відповідь про те, що зазначене у зверненні питання не належить до компетенції Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації.

Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до вимог чинних на момент аварії на Чорнобильській АЕС нормативно-правових актів з питань Цивільної оборони, в першу чергу - Положення про Цивільну оборону СРСР, затверджене постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111 - 1976 року; наказу заступника Міністра оборони СРСР - начальника ЦО СРСР №90 від 06.06.1975 року (Положення про невоєнізовані формування ЦО і норми оснащення (табелювання) їх матеріально-технічними засобами) та №92 від 29.06.1976 року (Настанова про організацію та ведення Цивільної оборони в районі (сільському на сільськогосподарському об`єкті народного господарства), Розпорядження ЦО СРСР від 26.04.1986 року, начальника ЦО УРСР від 28.04.1986 року, начальника ЦО Київської області - голови Київської обласної Ради народних депутатів трудящих за 1986 рік (№01 від 29.04.1986 року, №02 від 30.04.1986 року, №16 від 04.05.1986 року, №52 від 19.05.1986 року та ін.), Цивільна оборона організовувалась за територіально-виробничим принципом в усіх населених пунктів та на всіх об`єктах народного господарства, а до складу її невоєнізованих формувань зараховувались в обов`язковому порядку громадяни СРСР, в тому числі - чоловіки у віці від 16 до 60 років, за винятком інвалідів та осіб, що мали мобілізаційні приписи та жінки від 16 до 55 років за винятком вагітних жінок та жінок, які мають малолітніх дітей.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві.

Громадяни, які виконували роботи по ліквідації Чорнобильської катастрофи (аварії на Чорнобильській АЕС та її наслідків) залучались до виконання цих робіт саме у складі формувань Цивільної оборони.

Зазначене підтверджується також наказом начальника ЦО - директора ЧАЕС від 19.04.1985 року № 2с «Про керівний склад, служби та формування цивільної оборони».

Згідно з п.9 ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», до інвалідів війни належать інваліди, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

Суд вважає, що основним доказом участі заявника в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС є дійсне, ніким не оскаржене та не скасоване посвідчення учасника ліквідації (категорія 1), видане на ім`я заявника, яке відповідно до п.2 ч.1 ст.14 Закону України «Про соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи», підтверджує статус громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення факту того, що заявник в 1986 році виконувала роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони.

Таким чином, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувавши обставини справи, з метою сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод та інтересів особи, суд приходить до переконання, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5-11, 13, 76-81, 259, 263-265, 293, 315, 319, 354 ЦПК України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: департамент з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи Київської обласної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт що ОСОБА_1 була залучена в 1986 році до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складено 12.11.2019 року.

Суддя Н.Г. Таран