Справа № 309/1875/19
Провадження № 2/309/1225/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 вересня 2019 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді Волощук О.Я.

при секретарі Зейкан Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про скасування свідоцтва про право власності та державної реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги позивачами вмотивовано тим, що 15 січня 1972 року позивач ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_3 . За період шлюбу позивачу виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку згідно рішення виконкому Рокосівської сільської ради депутатів трудящих від 28 березня 1974 року, на якій разом із дружиною побудували житловий будинок загальною площею, 63,5 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується будівельним паспортом земельної ділянки № НОМЕР_1 , свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української PCP та технічним паспортом від 19 березня 1988 року, інвентарною справою №35. Згодом вони побудували літню кухню та сарай, загальним розміром 45,5 кв.м., житлова площа, 13,8 кв.м., що підтверджується витягом із рішення №235 виконкому Хустської районної ради народних депутатів від 24 липня 1985 р. та будівельним паспортом земельної ділянки № НОМЕР_2 . На вказане майно позивач виготовив свідоцтво № НОМЕР_3 на право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_4 від 16.09.2009 року.

Нумерація будинків по АДРЕСА_1 була змінена, що підтверджується витягом із рішення №25 І сесії VII скликання Рокосівської сільської ради від 03.12.2015 р. У зв`язку із чим будинок ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 отримав нумерацію будинку АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 . Позивач вирішив подарувати майно, яке йому належить на праві власності своїм дітям. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса, який йому повідомив, що літня кухня побудована ним в 1985 році значиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить його сину ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.03.2015 року, індексний номер: 35589590 та витягом про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53.

Позивачу невідомо, яким чином його син ОСОБА_2 набув у власність літню кухню, оскільки він йому її не дарував, не продавав, жодних дозволів на оформлення вказаного майна він не надавав. На момент будівництва літньої кухні його сину було 2 роки у зв`язку із чим він не міг побудувати вказане майно.

Позивач ОСОБА_1 просив поновити строк позовної давності на звернення до суду із даним позовом та ухвалити рішення про скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.03.2015 року, індексний номер: 35589590, серія СТА 250107 та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 53 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 .

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився. Представник позивача адвокат Довгій В.І. подав клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника. Позов підтримали у повному обсязі, просили суд його задоволити з підстав, наведених у позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги визнав, не заперечив щодо задоволення позову.

Відповідно до 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, в порядку ст. 223 ч.1 ЦПК України розглянув справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що за період шлюбу позивачу виділено земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку згідно рішення виконкому Рокосівської сільської ради депутатів трудящих від 28 березня 1974 року, на якій разом із дружиною ОСОБА_3 побудували житловий будинок загальною площею, 63,5 кв.м., що розташований в АДРЕСА_1 , що підтверджується будівельним паспортом земельної ділянки № НОМЕР_1 , свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української PCP та технічним паспортом від 19 березня 1988 року, інвентарною справою №35. Згодом побудували літню кухню та сарай, загальним розміром 45,5 кв.м., житлова площа, 13,8 кв.м., що підтверджується витягом із рішення №235 виконкому Хустської районної ради народних депутатів від 24 липня 1985 р. та будівельним паспортом земельної ділянки № НОМЕР_2 . На вказане майно позивач виготовив свідоцтво № НОМЕР_3 на право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_4 від 16.09.2009 року.

Рішенням №25 І сесії VII скликання Рокосівської сільської ради від 03.12.2015 р. нумерація будинків по АДРЕСА_1 була змінена, будинок ОСОБА_1 отримав номер АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 . Позивач вирішив подарувати майно, яке йому належить на праві власності своїм дітям. ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса, який йому повідомив, що літня кухня побудована ним в 1985 році значиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить його сину ОСОБА_2 на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 27.03.2015 року, індексний номер: 35589590 та витягом про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 53.

Позивачу невідомо, яким чином його син ОСОБА_2 набув у власність літню кухню, оскільки він йому її ні дарував, ні продавав, жодних дозволів на оформлення вказаного майна він не надавав.

Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, якими закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, незалежно від волі інших осіб.

Частинами 1 та 3 ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно із ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені обставини, визнання відповідачем ОСОБА_2 позову, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 проведена незаконно, оскільки відповідач не був забудовником житлового будинку і не набув на нього права власності, відсутні належні правовстановлюючі документи видані на його ім`я як на власника майна.

За таких обставин, оцінивши встановлені в судовому засіданні докази, враховуючи те, що заявлені позивачами вимоги не спростовуються матеріалами справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати 768,40 грн. судового збору підлягають стягненню із відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись ст. ст. 4, 5, 81, 258, 263-265, 267 ЦПК України , ст.ст. 16, 203, 215, 321, 391, 1218, 1268 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.03.2015 року, індексний номер: 35589590, серія СТА 250107 та державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 53 на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , який належить на праві власності ОСОБА_2 , мешканцю АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768, 40 гривень судового збору.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду Закарпатським апеляційним судом.

Суддя Хустського

районного суду: Волощук О.Я.