Справа № 444/2610/19
Провадження № 2/444/1399/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13 листопада 2019 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики в сумі 4298 доларів США та судових витрат в розмірі 1056 грн. Свої позовні вимоги мотивує наступним.

08 лютого 2019 року він на прохання свого знайомого ОСОБА_2 , позичив останньому кошти в сумі 4298.00 доларів США. На підтвердження укладення між ними договору позики відповідач власноручно написав розписку про отримання грошових коштів. За умовами договору, які обговорювались сторонами, відповідач обіцяв повернути позивачу усю позичену суму до 25 березня 2019 року. Однак станом на день подачі позову до суду відповідач умов договору не виконав, борг не повернув.

Зазначає, що відповідач ухиляється від повернення боргу. Позивач 06 травня 2019 року надіслав йому листа з вимогою про повернення позики. Таким чином, вказує, що позивач намагався домогтися виконання умов договору позики щодо повернення коштів в позасудовому порядку, надіславши вищевказану вимогу, однак відповіді на таку не отримав, а кошти йому не повернуті. Стверджує, що причиною неповернення боргу відповідачем є його відверте нехтування виконанням умов укладеної між сторонами домовленості.

Таким чином, домогтися виконання умов договору позики щодо повернення коштів в позасудовому порядку позивач не може, а тому, змушений звернутися до суду.

Позивач та його представник - адвокат Волошин С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у фабулі позовної заяви. Просять позов задоволити. Не заперечують проти постановлення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином. Від відповідача не надходило на адресу суду клопотань, відзиву на позовну заяву.

На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Так як відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши думку позивача, його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З копії розписки в матеріалах справи про отримання грошових коштів за договором позики вбачається, що така складена 08.02.2019 року в АДРЕСА_1 і такою підтверджується отримання відповідачем ОСОБА_2 грошей у ззагальній сумі 4298 доларів США, що отримані у позику від позивача ОСОБА_1 , а також, що відповідач зобов`язується повернути позивачеві цю позику до 25.03.2019 року у тій самій сумі грошей, що відповідачем була одержана в позику, підтвердженням чого буде повернення йому цієї розписки. Крім цього зазначено, що така складена в одному оригінальному примірнику. Розписка підписана сторонами із зазначенням дати, їхніх прізвищ та ініціалів, а також особистих підписів.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 і ч. 2 ст. 1047 ЦК України дотримання письмової форми договору позики має місце у тому разі, якщо на підтвердження укладення договору представлена розписка або інший письмовий документ, підписаний позичальником, з якого вбачається як сам факт отримання позичальником певної грошової суми в борг (тобто із зобов`язанням її повернення), так і дати її отримання.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 02 липня 2014 року при розгляді цивільної справи №6-79цс14, - відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Отже, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Як зазначено в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року у справі №6-63 цс13, досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суди для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, повинні виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Наявність у позивача оригіналу вказаного боргового документу, який оглянутий у судовому засіданні, є належним та допустимим доказом як факту отримання грошової суми ОСОБА_2 від ОСОБА_1 та волевиявлення ОСОБА_2 у встановлені терміни повернути борг, так і невиконання відповідачем даних боргових зобов`язань.

Виходячи із встановлених обставин та наявних у справі доказів, суд вважає, що розписка відповідача, власноручно ним підписана, як борговий документ, свідчить про існування між сторонами договірних відносин, а також підтверджує факт укладення договору, і засвідчує отримання ОСОБА_2 від ОСОБА_1 грошової суми.

Із змісту ст. 1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку встановленому договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачені наслідки порушення договору позичальником.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено обов`язковість виконання зобов`язання належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Позивач 06 травня 2019 року надіслав відповідачеві листа з вимогою про повернення позики, що стверджується копією такої в матеріалах справи. Однак позивач зазначає, що відповіді на свою вимогу не отримав, кошти йому не повернуті.

Таким чином, оскільки відповідач на час написання розписки мав в користуванні грошові кошти, належні позивачу, та сторони дійшли обопільної згоди про те, що такі кошти будуть перебувати у користуванні відповідача певний час, зазначене підтверджує факт укладення договору позики між ними та його умови. Знаходження розписки у позивача свідчить про невиконання відповідачем свого обов`язку про повернення боргу, а тому наявні підстави для стягнення боргу.

З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики в сумі 4298 доларів США. Таким чином, позов підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір у сумі 1056,00 грн., який сплечений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 23, 141, 247, 258-259, 264-265, 280-285, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований та приживає АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований та проживає АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 ) - борг за договором позики в сумі 4298 доларів США та судові витрати в розмірі 1056 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Одночасно роз"яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скаргаподається Львівському апеляційному суду через Жовківський районний суд Львівськоїобласті.

Текст повного рішення суду складено 18.11.2019 року.

Суддя Ясиновський Р. Б.