Справа №295/9685/19
29.10.2019 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Ковальчук М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
У липні 2019 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 . До 01.01.2015 року разом з нею за вказаною адресою проживав відповідач, проте він виїхав на навчання до Канади і з 2017 року жодного разу за вказаною адресою не з`являвся. У серпні 2017 року відповідач забрав з будинку свої особисті речі та повідомив її про те, що в Україну повертатись не буде, однак зніматись з реєстрації відмовився. Тому, зважаючи на те, що відповідач відсутній за адресою своєї реєстрації понад один рік та домовленостей між сторонами про збереження за відповідачем такого права не існує, тому позивач просить визнати його таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позов підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує та просить не допитувати в судовому засіданні свідків.
Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки до суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не направив.
Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 280-282 ЦПК України.
З огляду на те, що позивач у поданій заяві відмовилася від допиту свідків, тому суд приймає таку відмову від їх допиту.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.1993 року, договору купівлі-продажу від 25.05.1995 року та договору дарування частини житлового будинку від 25.10.2002 року.
Місце проживання відповідача зареєстроване в будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ПП «КВЖРЕП № 8» № 2319 від 16.11.2018 року.
Згідно акту про непроживання оособи за місцем реєстрації ПП «КВЖРЕП № 8» від 27.09.2019 року відповідач не проживає за місцем реєстрації з 2014 року.
Таким чином, досліджені судом докази підтверджують реєстрацію місця проживання відповідача у будинку АДРЕСА_1 та його фактичне непроживання в ньому без поважних причин з 2014 року, тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у будинку, який належить на праві власності позивачу, порушуються її права як власника та їй створюються перешкоди у користуванні власним нерухомим майном, через що підлягають судовому захисту шляхом зняття визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 768,40 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви за вимогою немайнового характеру, підтвердженням чого є оригінал квитанції.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 391, 386 ЦК України, ст. ст. 12, 76-81, 141, 259, 263-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768,40 грн. судового збору.
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса: АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса: АДРЕСА_1 ,ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ).

Суддя Л.М. Семенцова