ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/464/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Гриньова А.М.,

з участю: представника відповідача Андибури А.І.,

позивача ОСОБА_1 і його представника ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/22102/18 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» на рішення і додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року (суддя Логінова С.М., повне судове рішення складено 19 грудня 2018 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в:

20 вересня 2018 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом та збільшивши позовні вимоги, зазначав, що він відповідно до наказу №502-к від 16 вересня 2014 року працював на посаді начальника регіонального відділення у м. Хмельницький департаменту регіональної мережі ПАТ АБ «Південний». Наказом №625-к від 04 листопада 2014 року був переведений на посаду начальника регіонального відділення у місті Хмельницький ПАТ АБ «Південний».

У зв`язку з погіршенням стану здоров`я (перенесена у 2015 році операція на серці) з 23 червня по 31 серпня 2018 року перебував на лікуванні. 03 вересня 2018 року після закінчення періоду тимчасової непрацездатності був ознайомлений з наказом відповідача №517-к-рс від 26 червня 2018 року про звільнення з роботи з 29 червня 2018 року за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України).

Звільнення вважає незаконним. Його волевиявлення на припинення трудового договору ні на час винесення наказу відповідачем 26 червня 2018 року, ні на дату звільнення 29 червня 2018 року не було, оскільки 21 червня 2018 року надіслав заяву від 20 червня 2018 року, якою відкликав попередньо подану заяву про звільнення за угодою сторін від 07 червня 2018 року. Вважає, що трудовий договір не міг бути припинений на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Крім того, звільнений з роботи у період тимчасової непрацездатності. Датою звільнення зазначено 29 червня 2018 року, який є неробочим днем відповідно до наказу відповідача №424 від 18 червня 2018 року «Про Регламент роботи відокремлених підрозділів АБ «Південний» у період з 23 по 30 червня 2018 року», що відповідає розпорядженню Кабінету Міністрів України №1-р від 11 січня 2018 року та рішенню Правління НБУ від 13 лютого 2018 року №89-рш «Про роботу банківської системи у 2018 році».

Тому, позивач просив поновити його на посаді начальника регіонального відділення у м. Хмельницький ПАТ АБ «Південний» та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 408829 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника регіонального відділення у м. Хмельницькому ПАТ АБ «Південний». Стягнуто з відповідача на користь позивача 408829 грн середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Додатковими рішеннями Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року і від 19 лютого 2019 року вирішено питання про судові витрати та допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі.

ПАТ АБ «Південний» (далі - Банк), не погоджуючись з рішенням і додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року, в апеляційній скарзі просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Суд не взяв до уваги, що заяву ОСОБА_1 від 20 червня 2018 року про відкликання заяви від 07 червня 2018 року Банк отримав уже після видання наказу про звільнення. Анулювання домовленості працівника і роботодавця про звільнення за угодою сторін може відбутись також лише за взаємною згодою сторін. Законодавство України не містить жодних обмежень щодо встановлення дати звільнення у неробочий день. Безпідставним є посилання суду на порушення відповідачем вимог ст. 40 КЗпП України (звільнення у період тимчасової непрацездатності), оскільки Банк не ініціював звільнення працівника з роботи.

У відзиві ОСОБА_1 посилається на законність та обґрунтованість судового рішення і просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Звертає увагу на те, що угода про припинення трудового договору укладена не була, а свою заяву про звільнення він відкликав.

У засіданні апеляційного суду представник Банку апеляційну скаргу підтримав. Позивач і його представник визнали її необґрунтованою у повному обсязі.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Відповідно до наказу №502-к від 16 вересня 2014 року ОСОБА_1 працював на посаді начальника регіонального відділення у м. Хмельницький департаменту регіональної мережі ПАТ АБ «Південний». Наказом №625-к від 04 листопада 2014 року переведений на посаду начальника регіонального відділення у м. Хмельницький ПАТ АБ «Південний».

07 червня 2018 року позивач подав заяву про звільнення за угодою сторін з 29 червня 2018 року.

На підставі наказу №517-к-рс від 26 червня 2018 року ОСОБА_1 звільнений з роботи з 29 червня 2018 року за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України).

21 червня 2018 року позивач надіслав роботодавцю поштою заяву від 20 червня 2018 року, якою відкликав попередньо подану заяву про звільнення за угодою сторін від 07 червня 2018 року.

За станом здоров`я (перенесена у 2015 році операція на серці) ОСОБА_1 з 23 червня по 31 серпня 2018 року перебував на стаціонарному, реабілітаційному та амбулаторному лікуванні у медичних закладах.

Наведене підтверджується матеріалами справи і не заперечується сторонами.

При задоволенні позову суд виходив з того, що угоди сторін про припинення трудового договору не було, оскільки позивач відкликав свою заяву про звільнення за угодою сторін. Звільнення ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог трудового законодавства у період тимчасової непрацездатності та у неробочий день.

Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік.

Підставою припинення трудового договору є угода сторін (п. 1 ч. 1 ст. 36 КЗпП України).

Встановлено, що ОСОБА_1 07 червня 2018 року власноручно написав заяву на ім`я голови Правління АБ «Південний» про звільнення з роботи за угодою сторін (п. 1 ст. 36КЗпП України) з 29 червня 2018 року (а.с. 80).

Протягом 11-13 червня 2018 року зазначена заява була завізована трьома відповідальними особами, до компетенції яких відноситься прийняття рішення про звільнення співробітника банку: директором Департаменту регіональної мережі Акціонерного банку «Південний» Новошицьким С.В. , начальником Управління по роботі з персоналом банку Сивою Г.Ю . і головою Правління Акціонерного банку «Південний» Ванецьянц А.Ю. та прийнято рішення про звільнення позивача за угодою сторін. Заява ОСОБА_1 була передана для підготовки наказу про звільнення до Управління по роботі з персоналом.

26 червня 2018 року головою Правління Акціонерного банку «Південний» на підставі заяви ОСОБА_1 виданий наказ №517-к-рс про звільнення його з роботи з 29 червня 2018 року за угодою сторін (п.1 ст. 36 КЗпП України).

Зазначені обставини підтверджуються копією заяви і наказу про звільнення.

Висновок суду про відсутність угоди сторін про припинення трудового договору є безпідставним.

Посилання позивача на те, що домовленості сторін про припинення трудового договору не було, оскільки письмова угода про це відсутня, про своє волевиявлення відповідач його не повідомив, свою пропозицію про звільнення він анулював і подав заяву від 20 червня 2018 року про відкликання заяви про звільнення за угодою сторін від 07 червня 2018 року, не заслуговують на увагу.

У пункті 1 статті 36 КЗпП України не визначено форму домовленості (угоди сторін) про звільнення за цією підставою припинення трудового договору. Законодавством не встановлено відповідного порядку або термінів припинення трудового договору за угодою сторін. У кожному конкретному випадку вони визначаються окремо.

Про волевиявлення Банку на звільнення ОСОБА_1 за угодою сторін свідчить погодження його заяви на звільнення посадовими особами, до компетенції яких відноситься прийняття рішення про звільнення, та видання самого наказу про звільнення.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору згідно з пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише за взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Отже, анулювання домовленості сторін про звільнення за угодою сторін могло мати місце лише за наявності взаємної згоди роботодавця і працівника.

Згоди Банку на анулювання такої домовленості сторін не було.

Висновок суду, що звільнення ОСОБА_1 проведено з порушенням вимог трудового законодавства у період його тимчасової непрацездатності та у неробочий день, не ґрунтується на законі.

Частиною 3 ст. 40 КЗпП України передбачено, що не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності.

Звільнення позивача проведено не з ініціативи відповідача.

Законом не заборонено звільнення працівника у вихідний день. День звільнення був визначений угодою сторін.

З огляду на викладене, ПАТ Акціонерним банком «Південний» дотримано вимоги законодавства щодо порядку звільнення ОСОБА_1 і підстав для його поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу немає.

Рішення суду першої інстанції та оскаржене додаткове рішення від 14 грудня 2018 року, яким вирішено питання про судові витрати і допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі, підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» у зв`язку із скасуванням рішення у справі втрачає силу ухвалене додаткове рішення від 19 лютого 2019 року, яким вирішено питання про судовий збір.

Документально підтверджені витрати відповідача по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 7189 грн 64 коп на підставі ч. 7 ст. 141 ЦПК України підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» задовольнити.

Рішення і додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 грудня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» про поновлення на роботі і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Витрати Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Південний» по оплаті судового збору у сумі 7189 грн 64 коп (сім тисяч сто вісімдесят дев`ять грн 64 коп) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10 травня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ О.І. Талалай

Суддя /підпис/ А.П. Корніюк

Суддя /підпис/ І.В. П`єнта

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І.Талалай