ПОСТАНОВА

Іменем України

25 липня 2019 року м. Кропивницький

справа № 404/330/19

провадження № 22-ц/4809/1145/19

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

секретар судового засідання Кравченко Я. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2019 року в складі головуючого судді Мохонько В. В.,

ВСТАНОВИВ:

14.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення солідарно борг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних в сумі 2 076 586,48 грн.

22.05.2019 року позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, належне ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок загальною площею 445,4 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, землі сільськогосподарського призначення, кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 1,84 га, розташовану за адресою: Новомиргородський район, Кіровоградський область, сільська рада Мар`ївська.

В обґрунтування заяви вказував, що відповідачі не мають наміру повертати борг, ухиляються від виконання умов укладеного договору позики, тому є обґрунтовані підстави вважати, що відповідачі можуть продати належне їм майно, з метою ухилення від сплати боргу. Також позивачу стало відомо, що після подання позовної заяви дружина ОСОБА_2 переоформила належний їй легковий автомобіль на свою матір.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2019 року відмовлено у задоволенні заяви.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпеченні позову, суд першої інстанції виходив з її необґрунтованості та безпідставності.

Суд зазначив, що предметом спору не є майно, на яке позивач просить накласти арешт, позивачем не надано доказів відсутності у відповідачів коштів для виконання рішення суду у разі задоволення позову, не доведено, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування вказаної ухвали суду та задоволення його заяви про забезпечення позову.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Сума позову складає, 2 076586,48 грн, враховуючи, що ОСОБА_2 на підставі укладеного договору позики від 14.03.2017 року отримав від позивача у борг кошти в сумі 1 80 000 грн., які зобов`язувався повернути до 15.11.2017 року, але не повернув.

Окільки на час укладення договору позики відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , яка надавала свою письмову згоду на отримання чоловіком коштів у борг, відповідно до п. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України, позичені кошти використані ОСОБА_2 в інтересах сім`ї, а саме на придбання житлового будинку, який належить відповідачам на праві спільної часткової власності, у дружини відповідача теж виникає обов`язок, щодо повернення цих коштів.

Доказом того, що у відповідача немає коштів на повернення заборгованості позивачу є наявність зазначеного позову, сума якого становить 2 076586,48 грн, а також наявність оригіналу нотаріально посвідченого договору позики, укладеного між ними, відповідно до умов якого строк повернення коштів сплинув 15.11.2017 року.

Звертає увагу, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав станом на 10.01.2019 року за ОСОБА_3 на праві приватної власності була зареєстрована земельна ділянка сільськогосподарського призначення, кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 1.84 га, розташовану за адресою: Новомиргородський район, Кіровоградська область, сільська рада Мар`ївська, а на час подачі апеляційної скарги дана земельна ділянка була переоформлена на матір відповідачки ОСОБА_4 16.01.2019 р. на підставі договору дарування.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідача адвокат Бем Ю. Ю. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому ставить питання про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін. Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позивач та відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Бема Ю. Ю., який заперечував проти задоволення скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з таких підстав.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, що належить відповідачеві.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При оцінці зазначеної співмірності, слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо повернення позики.

Позивач ставить питання про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 боргу за договором позики від 14.03.2017 року (а.с.3-7), з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, в сумі 2 076 586,48 грн.

З долучених до апеляційної скарги Інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної власності належить земельна ділянка кадастровий номер НОМЕР_1 , площею 0,13 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк України», житловий будинок загальною площею 445,4 кв. м., розташований за адресою АДРЕСА_1 (а.с.45-49, 93-100).

Також встановлено, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення, кадастровий номер НОМЕР_2 , площею 1,84 га, що розташована на території Марївської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 16.01.2019 рок (а.с.50-51).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

При обранні заходів забезпечення позову суд враховує необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.

Крім того, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно ( в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні, оскільки у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися належним майном, за рахунок якого можливе погашення заборгованості.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, не перевірив належним чином обставини, на які посилався позивач, не дав належної оцінки його доводам щодо загрози неможливості виконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому, не перевірив доводи щодо ціни позову, безпідставно зробив висновок щодо неспівмірності вжиття вказаних позивачем заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає висновки суду про відмову в забезпеченні позову ОСОБА_1 є безпідставними, зробленими без дотримання порядку вирішення даного питання, а оскаржене судове рішення таким, що ухвалене судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

На підставі ст. 379 ЦПК України ухвала Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2019 року, підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про часткове задоволення заяви ОСОБА_1 і забезпечення його позову шляхом накладення арешту на майно, належне на праві спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в межах суми позову 2076586,48 грн, а саме: - земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ; - житловий будинок загальною площею 445,4 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 травня 2019 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, належне на праві спільної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в межах суми позову 2076586,48 грн, а саме:

- земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,13 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- житловий будинок загальною площею 445,4 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

С. І. Мурашко