гСправа № 358/1023/19 Провадження № 2/358/529/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Тітова М.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловими приміщеннями будинку АДРЕСА_1 .

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована відповідачка, яка без поважних причин за місцем реєстрації не проживає з 08 січня 2019 року, участі в утриманні житла та оплаті комунальних послуг не приймає, її особисті речі в будинку відсутні, також це є перешкодою для реалізації ним права користування і розпорядження своїм майном.

Посилаючись на положення ст.ст. 15, 16, 319, 391 ЦК України позивач просить задовольнити його вимоги.

Позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги визнає.

Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 являється власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 14 грудня 2017 року, серії НМХ 081895 та витягом з державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №107538199.

Відповідачка ОСОБА_2 зареєстрована в житловому будинку позивача, що підтверджується довідкою № 2594 виданою 07 жовтня 2019 року виконавчим комітетом Богуславської міської ради.

Актом обстеження житлово-побутових умов від 03 червня 2019, складеним комісією в складі сільського голови та депутата Розкопанецької сільської ради Богуславського району Київської області, підтверджується, що відповідачка ОСОБА_2 в житловому будинку АДРЕСА_1 не проживає.

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК Української РСР, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Тобто проживання членів сім`ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Відповідачка ОСОБА_2 не проживає в будинку позивача з січня 2019 року, що підтверджено дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та не заперечується відповідачкою.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Оскільки відповідачка не проживає по місцю реєстрації в будинку позивача з січня 2019 року, то є підстави для визнання її такою, що втратила право на користування цим житлом.

В даному випадку рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом, буде підставою для зняття відповідачки з реєстрації місця проживання, оскільки відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, в тому числі, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10, 11, 246, 263, 264, 265, 280, 282, 289 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 383, 391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 , зі зняттям з реєстраційного обліку.

Судове рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання, відповідно до положень ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов