Справа № 159/1258/19
Провадження № 2/159/646/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Лесика В.О.,

за участю секретаря Посполітак Г.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Ковелі в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

в с т а н о в и в:

Позивач 11.03.2019 року звернулась до суду з вказаним вище позовом, просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стягуються з відповідача на її користь за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 р., та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання вказаних вище неповнолітніх дітей сторін у твердій грошовій сумі у розмірі до 2 000 грн. щомісячно з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Зазначає, що за рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 550 грн. та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 450 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття.

На даний час позивачка перебуває у шлюбі та має на своєму утриманні дитину, ОСОБА_6 , чоловік ніде не працює. Діти сторін ОСОБА_5 та ОСОБА_5 підросли та їх утримання стало потребувати набагато більше коштів. У зв`язку зі збільшенням її витрат на вказаних вище спільних дітей сторін, які додатково відвідують гуртки, спортивні секції та курси англійської мови, її матеріальне становище погіршилось. Вона перебуває у декретній відпустці по догляду до дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує допомогу, а тому її доходу не достатньо для утримання спільних з відповідачем неповнолітніх дітей. Після ухвалення вказаного вище судового рішення прожитковий мінімум для дитини відповідного віку збільшено законодавчо. Покликаючись на ст. ст. 185, 192 СК України, просить позов задовольнити.

У ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав зазначених у позовній заяві і прохають задовольнити. Просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн.

У відзиві на позов, відповідач ОСОБА_3 зазначив, що позов є необґрунтованим, безпідставним та вважає таким що не підлягає до задоволення. Відповідач зазначив, що згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 р. справно сплачує аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 550 грн. та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 450 грн. на кожну дитину щомісячно . Крім коштів , які стягувались з нього він у добровільному порядку допомагав дітям матеріально. До серпня 2018 року діти були зареєстровані з ним, за що він проводив додаткові витрати по оплаті за комунальні послуги, за проханням позивачки він дав дозвіл виписати дітей, щоб зареєструвати їх в м. Ковель, для оформлення позивачкою субсидії по оплаті за комунальні послуги. Не відповідає дійсності те, що позивач стверджує , що його матеріальний стан значно покращився, пояснивши тим, що він вдруге одружився , має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та хвору матір ОСОБА_7 , 1953 року народження , яка перенесла складну операцію та має інвалідність, всі витрати на лікування поніс він. Постійного місця роботи не має, по причині того , що доглядає на протязі дня за хворою матір`ю, а також стан його здоров`я за останні роки погіршився.

Крім того , просить прийняти до уваги , що твердження позивачки про те що її теперішній чоловік ніде не працює і не має ніяких доходів , дає стверджувати про те , що усі кошти, які отримує позивачка від нього в якості аліментів не роздаються індивідуально кожній дитині, а використовуються для загального доходу сім`ї для забезпечення усієї сім`ї в цілому. Позивач, як батько своїх дітей не несе обов`язку утримувати дитину , яку народила його колишня дружина в іншому шлюбі, та й ще й крім того її чоловіка та його дітей.

Зазначає, що позивач не надала доказів на підтвердження наявності у нього таких доходів, що забезпечували б його спроможність сплачувати аліменти в сумі 2000 грн щомісячно на кожну дитину. Тому просить у задоволенні позову відмовити за його безпідставністю.

В судовому засіданні позивач просить врахувати зазначені у відзиві на позов обставини та не заперечував з врахуванням наведеного стягнення з нього аліментів на утримання двох дітей в загальній сумі 1500 грн.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до копії виписки з рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 р з ОСОБА_3 стягують аліменти на утримання аліменти неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 550 грн. та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 450 грн. на кожну дитину щомісячно .

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 шлюб між сторонами у справі розірвано.

Відповідно до довідок №14.35/9902 та № 14.35/9903 від 25.09.2018 р., виданої сектором ведення реєстру територіальної громади (м. Ковель Волинської області), діти сторін проживають спільно з позивачем.

Як вбачається з свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області Кузьмінчук Л . В. зареєструвала шлюб 18.11.2014 року з ОСОБА_9 , після одруження змінила прізвище на ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 11.07.2017 року у них в сім`ї народилась дитина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем доведено, що вказані діти сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - народжені у шлюбі сторін, який був розірваний 10.08.2010 р., вони перебувають на утриманні позивачки та проживають спільно з нею; відповідач на даний час є платником аліментів на утримання вказаних вище спільних неповнолітніх дітей сторін відповідно до зазначеного вище рішення суду від 31.01.2014 р..

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 у ОСОБА_3 в шлюбі з ОСОБА_12 , який був укладений 03.09.2010 року народилась дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки про склад сім`ї №43474 від 03.04.2019 року до складу сім`ї відповідача входять його мати ОСОБА_7 та дочка ОСОБА_5 ..

Як слідує з копій виписок №5984, №10907 Луцької міської клінічної лікарні мати відповідача, ОСОБА_7 тяжко хворіє та потребує значних витрат на лікування, що стверджується копіями квитанцій про оплату витрат на її лікування.

Отже, відповідач, безперечно, має вказану матір та дочку як за утриманців.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, відповідно до довідки Луцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України №3050/03/4188 від 03.04.2019 року слідує, що відповідач ОСОБА_3 відсутній в реєстрі застрахованих осіб, це є ствердженням того , що не перебуває у трудових відносинах .

У відповідності із ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Як зазначено у ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3 - 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3 - 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідності до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено , що доводи позивача зводяться до того, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року був збільшений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ( ч.2 ст.182 СК України) та збільшений сам розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності із ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно закону.

Будь яких доказів на підтвердження погіршення стану свого чи дітей сторін - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здоров`я з часу ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів на утримання, позивач суду не надала, як і доказів про наявність достатнього заробітку (доходу) у відповідача, що дало б суду підстави для збільшення розміру аліментів до мінімального рекомендованого.

Задовольняючи позов частково на суму збільшення розміру аліментів яку визнає відповідач та його представник суд зазначає, що нормами Сімейного кодексу України не передбачена можливість зміни розміру аліментів у зв`язку зі змінами в законодавстві та перегляду судом визначеного рішенням суду розміру аліментів, про що роз`яснено у п.17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року.

В запереченнях на позовну заяву про стягнення аліментів відповідач заперечував проти збільшення розміру аліментів, проте в судовому засіданні позов визнав частково.

Згідно з ч.3 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Навпаки встановлені обставини, що дають підстави стверджувати про не покращення, а погіршення матеріального становища відповідача, а саме: перебування на утриманні неповнолітньої дитини від іншого шлюбу, хворої матері, яка потребує постійного лікування та несе відповідні витрати, те що відповідач не має сталого доходу, а тому з врахуванням наведеного вище, позов слід задовольнити частково, врахувавши, що розмір стягуваних на утримання спільних неповнолітніх дітей сторін - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів, безсумнівно, є меншим, ніж той, що передбачений законодавчо як мінімальний для дитини відповідного віку на даний час.

Відповідно до розрахунку витрат на правову допомогу та згідно квитанції від 01.04.2019 року ОСОБА_1 понесла витрати у розмірі 800 грн., які підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.137 ЦПК України.

З відповідача слід стягнути на доход держави суму судового збору у розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір».

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 263 265, ст. 192 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей,- задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.01.2014 року, та стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , (РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 виданий Ковельським МРВ УМВС у Волинській області від 13.03.1996 року), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , (РНОКПП НОМЕР_7 , паспорт НОМЕР_8 виданий Ковельським РВ УДМС України у Волинській області від 11.01.2015 року), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в розмірі по 750 ( сімсот п`ятдесят) гривень на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім ) гривень 40 (сорок) копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 800 (вісімсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ковельський міськрайонний суд Волинської області.

Повний текст рішення складено 11.05.2019 року.

Головуючий:В. О. Лесик