Справа № 638/8044/18
Провадження № 2/638/2163/19
РІШЕННЯ

іменем України

07.05.2019 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Штих Т.В.,

секретаря - Тарасової О.П.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ « Дельта Банк» про поділ майна подружжя, визначення права власності, припинення договору іпотеки нерухомого майна,-

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , Публічного акціонерного товариства про поділ майна подружжя, визнання прав власності, припинення договору іпотеки нерухомого майна.

Позивач просив суд: Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 : загальна площа 156,6 кв.м., житлова площа 90,6 кв.м. Визнати за ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , право особистої приватної власності на майнові права за договором позики (розписка від 01.02.2009 року з ОСОБА_3 ) на суму 200000,00 доларів США. Визнати такими, що припинили свою дію: Договір іпотеки, 5098, 28.11.2007, Приватний нотаріус Чуєва О.Д. та Договір іпотеки, 2326, 25.07.2008, Приватний нотаріус ХМНО Погрібна Т.П. Скасувати записи стосовно об`єкту обтяження: квартира, адреса: АДРЕСА_1 Власник, Іпотекодавець: ОСОБА_2 , внесених на підставі згаданих договорів іпотеки: про заборону на нерухоме майно в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 6119194 та № 7633192 та про іпотеку в Державному реєстрі іпотек за № 6127889 та № 7633254.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що:

15 квітня 2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Від шлюбу має дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . На теперішній час чоловік проживає окремо.

Під час шлюбу набули квартиру за адресою: АДРЕСА_1 : загальною площею 156,6 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м., вартістю 200000,00 доларів США. Квартира придбана за кредитні кошти та оформлена на чоловіка.

Подружжям були позичені кошти ОСОБА_3 в сумі 200000,00 доларів США в строк до 01.12.2017 року, які до цього часу не повернуті.

28.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

25.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено Договір про надання споживчого кредиту № 0.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами, ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 156,6 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м. на підставі Договору іпотеки (нерухомого майна) № б/н від 28.11.2007 року та Договору іпотеки (нерухомого майна) № б/н від 25.07.2008 року. Зобов`язання за кредитними договорами забезпечуються також порукою позивача.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого ПАТ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за вищевказаними договорами.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2010 року по справі № 2-1341/10 позовні вимоги АКІБ «УкрСиббанк» було задоволено: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 2782479,03 грн. заборгованості за вказаними кредитними договорами. Рішення суду набрало чинності 19.04.2010 року.

20.04.2013 року сплив трирічний строк позовної давності для звернення іпотекодержателя до суду щодо захисту та реалізації своїх прав, визначених Договором іпотеки (нерухомого майна) № б/н від 28.11.2007 року та Договором іпотеки (нерухомого майна) № б/н від 25.07.2008 року.

Таким чином, із закінченням позовної давності погашається право на захист, внаслідок чого суб`єктивне матеріальне право стає незахищеним. Зі спливом позовної давності незахищене суб`єктивне право припиняє своє існування, оскільки правом не може вважатися благо, яке втратило примусовість свого здійснення.

У разі звернення стягнення АТ «Дельта Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 156,6 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м. в рамках виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.04.2010 року по справі № 2-1341/10 будуть порушені права позивача та відповідача ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 відмовляється від поділу майна подружжя в добровільному порядку. Крім того поділу майна в позасудовому порядку перешкоджає наявність записів про обтяження, що вчинені на підставі вказаних вище договорів іпотеки.

Спірна квартира є єдиним місцем проживання позивача з дитиною.

Правове обґрунтування позовних вимог: ст.ст. 41, 51 Конституції України, ст.ст. 321 Цивільного кодексу України, ст.ст. 69, 70, 71 Сімейного кодексу України.

Відповідач Публічне акціонерне товариства «Дельта Банк» надав відзив на позовну заяву від 10.10.2018 року з доказами надіслання його копії з доданими документами іншим учасникам справи.

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» заперечував проти позову в повному обсязі через незаконність та необґрунтованість вимог позивача.

Відповідач АТ «Дельта Банк» зазначає про наявність заборгованості відповідача ОСОБА_2 за кредитними договорами. Зокрема, заборгованість ОСОБА_2 станом на 21.09.2018 року за Договором кредиту № 1 від 28.11.2007 року становить 42 321 954,19 грн. за Договором кредиту № 1 від 25.07.2008 року становить 3 568 808,58 грн.

Правове обґрунтування заперечення проти позову АТ «Дельта Банк»: ст. 69 СК України, ст.ст. 3, 7, 17, 23 Закону України «Про іпотеку», Постанова Верховного Суду України від 15.05.2017 року по справі № 643/4395/16-ц.

Крім цього Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» зазначає про зловживання позивачем процесуальними правами, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України (подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер).

Відповідач ОСОБА_2 відзив не надав.

В судове засідання з`явилися представники позивача та відповідача АТ «Дельта Банк».

Інші учасники судового розгляду не з`явилися, про час та дату судового розгляду повідомлялись належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено:

15.04.2006 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що в Книзі реєстрації шлюбів 15.04.2006 року зроблено актовий запис № 447, відповідно до Свідоцтва про шлюб, виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції 15.04.2006 року.

Шлюб не розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у подружжя народилася дитина ОСОБА_5 , про що в Книзі реєстрації народжень 04.04.2007 року зроблено актовий запис № 1215, відповідно до Свідоцтва про народження, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову № 3 Харківського обласного управління юстиції 04.04.2007 року.

28.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 0. Умови кредитного договору: сума кредиту 290 000,00 доларів США, терміном погашення 25.11.2028 року. Кредит був наданий на придбання чотирикімнатної ізольованої квартири за адресою АДРЕСА_1 .

28.11.2008 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі-продажу квартири, посвідчений 28.11.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Тимченко Т.В., зареєстровано в реєстрі за № 3615. Предмет договору купівлі-продажу - чотирикімнатна ізольована квартира за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа 156,6 кв.м., житлова площа 90,6 кв.м.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 28.11.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Чуєвою О.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 5098. Предмет договору іпотеки - чотирикімнатної ізольованої квартири за адресою АДРЕСА_1 .

28.11.2007 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 6119194, підстава обтяження - договір іпотеки, 5098, 28.11.2007 року, приватний нотаріус Чуєва О.Д., об`єкт обтяження - квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: НОМЕР_3 , власник ОСОБА_2 .

04.12.2012 року в Державному реєстрі іпотек зареєстровано тип обтяження - іпотека, реєстраційний номер обтяження 6127889, підстава обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», 2949, 08.12.2011 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., об`єкт обтяження - квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: НОМЕР_3 , іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавець ОСОБА_2 .

Станом на 21.09.2018 року заборгованість ОСОБА_2 за Договором кредиту № 1 від 28.11.2007 року становить 42 321 954,19 грн.

25.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Кредитний договір № 0. Умови кредитного договору: сума кредиту 63930,00 доларів США, терміном погашення 25.07.2018 року. Кредит був наданий на споживчі потреби.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 25.07.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений Договір іпотеки, посвідчений Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Погрібною Т.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2326. Предмет договору іпотеки - чотирикімнатної ізольованої квартири за адресою АДРЕСА_1 .

25.07.2008 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано тип обтяження - заборона на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 7633192, підстава обтяження - договір іпотеки, 2326, 25.07.2008 року, ПН ХМНО Погрібна Т.П., об`єкт обтяження - квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: НОМЕР_3 , власник ОСОБА_2 .

04.12.2012 року в Державному реєстрі іпотек зареєстровано тип обтяження - іпотека, реєстраційний номер обтяження 7633254, підстава обтяження - договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», 2949, 08.12.2011 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., об`єкт обтяження - квартира, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: НОМЕР_3 , іпотекодержатель ПАТ «Дельта Банк», іпотекодавець ОСОБА_2 .

Станом на 21.09.2018 року заборгованість ОСОБА_2 за Договором кредиту № 1 від 25.07.2008 року становить 3 568 808,58 грн.

08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. та зареєстрований в реєстрі за №№ 2949, 2950. На підставі Договору купівлі-продажу прав вимоги, право вимоги за Кредитними договорами та договорами забезпечення перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк», тобто був змінений кредитор у зобов`язаннях.

06.04.2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова ухвалив заочне рішення по справі № 2-1341/10, яким позов публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнив, стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором від 28.11.2007 року і Кредитним договором від 25.07.2008 року в сумі 352909,42 доларів США (по курсу НБУ на 21.08.2009 року складає 2782479,03 грн.). 11.11.2014 року Дзержинський районний суд м. Харкова постановив ухвалу про заміну стягувача в виконавчому проваджені з ПАТ «УкрСиббанк» на правонаступника ПАТ «Дельта Банк».

Основним завданням суду при вирішенні спорів про поділ майна подружжя є вирішення конфлікту між подружжям, тобто здійснення судом своєї базової функції - ухвалення обов`язково рішення, яке безпосередньо припиняє спір, а не виводить його на новий рівень для сторін, які в будь-якому випадку не можуть між собою домовитися.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Згідно із частиною другою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 71 СК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частина перша, друга статті 71 СК України).

У пункты 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Згідно з пунктами 22, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК Українита статті 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Частиною третьою статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Крім того, за загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, і позивач не зобов`язаний доводити належність набутого за час шлюбу майна до майна подружжя. Той із подружжя, який порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують.

Разом з тим при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

Отже, у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 «Припинення зобов`язання» ЦК України не передбачають.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку»).

У разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про іпотеку»).

Квартира за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 156,6 кв.м., житловою площею 90,6 кв.м. належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності.

Не знайшли свого підтвердження належними доказами посилання позивача на те, що між подружжям існує спір про поділ майна.

Обставина існування майнового права - права вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення позики в сумі 200000,00 доларів США на підставі розписки від 01.02.2009 року, судом не встановлена. Відсутні належні, допустимі, достатні та достовірні докази цієї обставини. Розписка від 01.02.2009 року на суму 200000,00 доларів США цим вимогам не відповідає.

У зв`язку з наявністю заборгованості за кредитними договорами, підстави для припинення договорів іпотеки відсутні.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що позивач не довів порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи законних інтересів за захистом яких мало місце звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265 ЦПК України,-

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПАТ « Дельта Банк» про поділ майна подружжя, визначення права власності, припинення договору іпотеки нерухомого майна - залишити без задоволення.

Судовий збір вважати сплаченим позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апелляційного суду протягом тридцяти днів з моменту проголошення через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.