Справа № 396/1512/19
Провадження № 2/396/549/19
РІШЕННЯ

Іменем України

07.11.2019 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Русіної Алли Анатоліївни,

за участю секретаря судового засідання Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка Кіровоградської області цивільну справу № 396/1512/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Новоукраїнської міської ради Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . За життя померлій належав житловий будинок по АДРЕСА_1 . 09.02.2004 року за життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким заповіла належний їй будинок своїй доньці ОСОБА_2 .. Позивач знаючи про заповіт на користь його сестри, не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак коли сестра приїхала до України відвідати своїх рідних та близьких, дізнався, що сестра не прийняла спадщину та небажає її приймати, про що подала заяву до нотаріуса. Після чого позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийнятя спадщини, однак отримав відмову у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки пропустив строк подачі заяви. Позивач вважає, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин та просить суд надати йому додатковий строк для прийняття спадщини.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове заідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги визнає, не заперечує щоб визначили додатковий строк позивачу для прийняття спадщини (а.с.33).

Представник відповідача Новоукраїнської міської ради в судове засідання не з`явився, подано клопотання про розгляд справи без участі представника Новоукраїнської міської ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.35).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні це певна річ (обєкт), щодо якої виник спір.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилом ч. 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.7) та ОСОБА_2 .

За життя ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується дублікатом свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 30.03.1989 року, виданого 26.12.1989 року Новоукраїнською міською радою (а.с.10).

Відповідно до заповіту від 09.02.2004 року ОСОБА_3 заповідала ОСОБА_2 жилий будинок АДРЕСА_1 (а.с.12).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вважає себе такою, що не прийняла спадщину, оскільки з заявою про прийняття спадщини не зверталася та не бажає звертатися, за продовженням строку до суду звертатися також не бажає, що підтверджується заявою від 18.09.2019 року, яку подала до Новоукраїнської державної нотаріальної контори (а.с.16).

17.09.2019 року до державного нотаріуса Новоукраїнської державної нотаріальної контори Кіровоградської області надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 (а.с.4), якому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням строків встановлених ч.1 ст.1270 Цивільного Кодексу України для подачі заяви про прийняття спадщини, що підтверджується листом від 18.09.2019 року за №441/02-14 (а.с.9).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Як вбачається із матеріалів справи, на час смерті спадкодавця позивач не був зареєстрований у будинку за місцем реєстрації спадкодавця та не проживав разом з померлою на момент смерті.

Згідно довідки виконавчого комітету Новоукраїнської міської ради від 17.09.2019 року за №5421 ОСОБА_3 до дня смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с13).

Позивач у встановлений законом шестимісячний строк не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що знав про наявність заповіту складеного на ім`я його сестри, відповідачки по справі ОСОБА_2 , однак не знав, що ОСОБА_2 не прийняла спадщину за заповітом тобто фактично відмовилася від прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум ВСУ в абз.6 п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Згідно з правовою позицією ВСУ від 04.11.2015 р. (справа №6-1486цс15), відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити їй додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини. За змістом вищезазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які по`вязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Положеннями ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 р. зазначив, що при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Згідно листа завідувача Новоукраїнської районної державної нотаріальної контори від 18.09.2019 року, встановлено, що заява ОСОБА_1 щодо прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_3 надійшла після спливу 6-ти місячного строку, встановленого ст. 1273 Цивільного кодексу України (а.с.9).

Отже, правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через поважні причини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Необізнаність позивача про неприйняття спадщини за заповітом сестрою та відповідачем по справі ОСОБА_2 , яка проживає за кордоном в Російській Федерації є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Суд вважає причину пропуску позивачем строку на прийняття спадщини поважною, оскільки останній є спадкоємцем, який не реалізував належне йому право на прийняття спадщини внаслідок зазначених обставин, пропустивши визначений законом строк через наявність об`єктивних, істотних труднощів для спадкоємця на вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Отже факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення спадкоємця від спадкування.

Тому суд прийшов до висновку про необхідність забезпечення права позивача на спадкування, враховуючи відсутніть при цьому порушень прав третіх осіб чи інтересів держави та враховуючи встановлені обставини, які свідчать про наявність поважних причин на час завершення строку прийняття спадщини, тому суд вважає за доцільне встановити позивачу додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини терміном в один місяць з моменту набрання рішенням законної сили.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Надати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк терміном в один місяць, з моменту набрання рішенням законної сили, для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , до нотаріальної контори.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Кропивницького апеляційного суду через Новоукраїнський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: А. А. Русіна