Постанова

Іменем України

01 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 570/1006/16

провадження № 61-28798св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Висоцької В. С. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Фаловської І. М.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

третя особа - ОСОБА_2 ,

третя особа - приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко Ірина Валеріївна,

третя особа - публічне акціонерне товариство «Сведбанк»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2017 року у складі судді Кушнір Н. В. та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року у складі колегії суддів Шимківа С. С., Бондаренко Н. В., Ковальчук Н. М.,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк», банк), треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Рівненського районного нотаріального округу Омельяненко І. В., публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк»), в якому просила: визнати недійсним з моменту укладення іпотечний договір від 04 червня 2008 року, між ВАТ «Сведбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ; застосувати наслідки недійсності іпотечного договору, а саме - скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис про заборону відчуження, та в Державному реєстрі іпотек запис про обтяження житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 91 кв.м, житловою площею 43,40 кв.м, земельних ділянок загальною площею 0,250 га та 0,299 га за вказаною адресою.

Позов мотивовано тим, що предмет іпотеки є самочинним будівництвом, а тому не міг виступати предметом іпотеки, тому відсутність істотної умови договору - предмету іпотеки є підставою для визнання вказаного договору недійсним з моменту укладення, відповідно до вимог статті 215 ЦК України. Позивач не була стороною кредитного договору, не володіє спеціальними знаннями в галузі права, тому дійсно подала даний позов лише після звернення банку з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду мотивовані тим, що предметом іпотеки в оспорюваному договорі є житловий будинок з надвірними будівлями, набутий іпотекодавцями 24 січня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрований у встановленому законом порядку, тобто є належним об`єктом цивільного права, у зв`язку з чим, є безпідставними посилання позивача на те, що вказаний будинок не міг передаватись в іпотеку.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалені у справі рішення та задовольнити позов.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що рішенням виконавчого комітету Білокриницької сільської ради №57 від 31 березня 2008 року, на яке посилається у договорі іпотеки відповідач, ОСОБА_2 надано дозвіл на добудову веранди за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язано останнього виготовити відповідну проектну документацію та погодити її згідно чинного законодавства.

Разом з тим, в порушення діючих на той час вимог законодавства та зазначеного рішення виконавчого комітету Білокриницької сільської ради, відповідної проектної документації не виготовлялось та не погоджувалось, дозвіл на проведення будівельних робіт не одержувався, до підрозділу Державної архітектурно-будівельної інспекції України за його наданням ні позивач, ні позичальник (співвласник майна) не зверталися. Тобто, житловий будинок з надвірними спорудами є самочинним будівництвом та не відповідав вимогам Закону України «Про іпотеку», а отже не міг бути предметом іпотеки.

Факт зазначення в укладеному договорі опису предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та/або його реєстраційних даних, як одну з істотних умов договору, не означає, що зміст правочину відповідає вимогам законодавства, оскільки сам по собі такий предмет іпотеки, не може ним бути в силу закону, а отже і відсутня істотна умова договору щодо предмета договору.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 грудня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі за вищевказаною касаційною скаргою та витребувано справу із суду першої інстанції.

15 грудня 2017 року набув чинності Закон України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального

кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до підпункту 4 розділу XIIIПерехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

На підставі наведених норм, касаційну скаргу разом з цивільною справою передано до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу іншими учасниками справи до суду не подано.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Звернувшись до суду з даним позовом у якості правової підстав для визнання договору іпотеки недійсним, позивач посилається на те, що предмет іпотеки є самочинним будівництвом, а тому не міг передаватись в іпотеку банку, а отже на підставі статті 215 ЦК України договір іпотеки є недійсним.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у статті 203 ЦК України. Згідно з частиною першою цієї статті зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою вважати правочин недійсним (стаття 215 ЦК України).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

У справі, яка переглядається судами, установлено, що предметом оспорюваного договору іпотеки є житловий будинок загальною площею 91 кв.м, житловою площею 43,4 кв.м з надвірними будівлями за адресою : АДРЕСА_1 , який належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ними та ОСОБА_4 27 січня 2003 року. Право власності на вказане майно, яке передано ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано у КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 10 квітня 2008 року із зазначенням загальної площі будинку - 91 кв.м та житлової площі - 43,4 кв.м. Площа самовільно прибудованої території не вказана.

Установивши наведені обставини, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями, набутий іпотекодавцями 24 січня 2003 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрований у встановленому законом порядку та переданий в іпотеку, тобто є належним об`єктом цивільного права, а відтак, позов про визнання договору іпотеки недійсним саме з тих підстав, з яких позивач пов`язує його недійсність, відсутні.

Доводи касаційної скарги, що переданий в іпотеку будинок не міг бути предметом іпотеки є безпідставними та спростовуються встановленими судами обставинами і дослідженими під час розгляду справи доказами.

Наведені у касаційній скарзі доводи позивача зводяться до незгоди з висновками судів стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на доведення необхідності переоцінки цих доказів.

Вказані доводи касаційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки в силу приписів статті 400 ЦПК України, суд касаційної інстанції не може вдаватись до встановлення або до оцінки обставин, що не були встановлені в оскаржуваних рішеннях, не вирішує питання про достовірність або недостовірність доказів чи про перевагу одних доказів над іншими.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків судів.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 06 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 09 листопада 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: В. С. Висоцька

І. В. Литвиненко

І. М. Фаловська