РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2019 року м. Рівне

Справа № 562/4793/18

Провадження № 22-ц/4815/1325/19

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Бондаренко Н.В. (суддя-доповідач), Ковальчук Н.М., Боймиструк С.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області в складі судді Кушніра О.Г. від 30 липня 2019 року, проголошене в 15 год. 21 хв. в м. Здолбунів, дата складання повного судового рішення - 5 серпня 2019 року,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивує тим, що 27.09.2003 року між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який розірвано рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 23.06.2011 року. Від вказаного шлюбу у них з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначає, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2011 року вказане рішення змінено та зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів до 400 грн. щомісячно.

Однак, на даний час визначений судом розмір аліментів є незначним та його не вистачає на забезпечення мінімальних потреб та гармонійного розвитку дитини.

Крім того, їх спільний з відповідачем син має порушення розумового розвитку у формі затримки психічного розвитку соматичного характеру, а також порушення розвитку зорового аналізатора, в зв`язку з чим вона несе витрати, зокрема на щорічне придбання сину нових окулярів.

Доводить, що після постановлення рішення про стягнення аліментів матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки він працює за кордоном та має у власності рухоме та нерухоме майно.

На підставі викладеного просить збільшити розмір стягнутих з відповідача ОСОБА_2 за рішенням суду аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_2 за рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2011 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2011 року, аліментів та стягнуто з останнього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про судові витрати.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність та необґрунтованість рішення суду через неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що відповідач набув у власність нерухоме майно, а також у його власності є транспортний засіб, що свідчить про його значні доходи.

Згідно інформації Адміністрації Державної прикордонної служби України за період з 2016 року по лютий 2019 року ОСОБА_2 неодноразово перетинав митний кордон України та перебував поза митною територією України тривалі проміжки часу, а тому суд безпідставно прийшов до висновку про те, що нею не надано будь-яких належних чи допустимих доказів отримання відповідачем доходів за кордоном.

Крім того, судом не взято до уваги її матеріальне становище, стан здоров`я сина, а також, що разом із нею проживає її старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Вважає, що судом безпідставно збільшено розмір аліментів, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, оскільки, позовну заяву про збільшення розміру аліментів нею подано ще в грудні 2018 року, однак розгляд справи тривав більше восьми місяців через умисну неявку відповідача.

Просить рішення суду першої інстанції змінити, збільшивши розмір стягнутих з відповідача ОСОБА_2 за рішенням суду аліментів на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 2000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Покликається на те, що він не має офіційної роботи, а перебивається сезонними заробітками. Вважає не доведеними твердження позивачки про покращення його матеріального становища, отримання значних доходів від заробітків за кордоном, оскільки квартира йому була подарована, а транспортний засіб, який має він у власності коштує за ринковими цінами близько 500 доларів США; його неодноразове перебування у Польщі було пов`язано із проведенням дочкою, ОСОБА_5 ремонтних робіт у її квартирі в цій країні. Факт її постійного проживання там позивачкою не заперечується. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Згідно із ч. 1ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва серії НОМЕР_1 , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського районного управління юстиції Рівненської області.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2011 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 24 травня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2011 року рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2011 року змінено, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів до 400 грн. щомісячно.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до частин першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Крім того, 8.06.2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", відповідно до якого внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Позивач, відповідно до ст. 81 ЦПК України, має довести наявність обставин для стягнення аліментів у більш високому (значному) розмірі.

Однак, позивачкою належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення її майнового стану та розміру витрат, які вона несе у зв`язку з утриманням дитини та, що є необхідність у стягненні аліментів саме у тому розмірі, який вона просить.

Покликання ОСОБА_1 на придбання відповідачем у власність нерухомого майна, як доказ отримання ним значних доходів, є безпідставними, оскільки відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 належить квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем ще 26.06.2003 року, тобто задовго до ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів.

Доводи апеляційної скарги про те, що син сторін по справі має порушення розумового розвитку не дає підстав для стягнення з відповідача аліментів у заявленому розмірі. Однак, у разі понесення ОСОБА_1 додаткових витрат пов`язаних із станом здоров`я сина вона не позбавлена права звернутись до суду з позовом про їх стягнення з відповідача в порядку ст.185 СК України.

Разом з тим, згідно відповіді Територіального сервісного центру №5641 РЦС МВС в Рівненській області МВС України від 9.04.2019 року №31/17/5641830 та доданої до неї реєстраційної картки ТЗ 14.03.2019 року на підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_2 було зареєстровано транспортний засіб ВАЗ 21063 реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Таким чином, після ухвалення судом рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, останній набув у власність транспортний засіб, що свідчить про покращення його матеріального становища.

Крім того, із інформації наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 6.05.2019 року вбачається, що в період з 1.01.2016 року по 3.05.2019 року ОСОБА_2 неодноразово перетинав державний кордон України та перебував за її межами значні проміжки часу від одного до трьох місяців.

Вказана обставина також підтверджує можливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Покликання ОСОБА_2 на перебування на його утриманні матері не заслуговують на увагу, оскільки жодних доказів на їх підтвердження відповідачем не надано, а саме по собі досягнення його матір`ю пенсійного віку про це не свідчить.

Враховуючи зміну матеріального стану відповідача, рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини, а також виходячи з необхідного можливого та розумного обсягу матеріальних витрат на утримання дитини, що на думку суду, буде забезпечувати нормальний розвиток дитини, яку відповідач зобов`язаний утримувати, колегія суддів вважає за доцільне змінити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання сина з 400 грн. до 1500 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Доводи ОСОБА_1 про необхідність збільшення розміру аліментів з моменту подачі нею позову суперечать роз`ясненням п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до яких у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч.1 та ч. 13 ст.141 ЦПК України підлягають пропорційному розподілу понесені сторонами судові витрати.

Позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, в зв`язку частковим задоволенням позовних вимог на 75 % з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в суму 1321,5 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 30 липня 2019 року змінити.

Змінити розмір аліментів, призначених рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 14 червня 2011 року, зміненим рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 28 вересня 2011 року, які стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 400 грн. до 1500 (одна тисяча п`ятсот) грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 5 листопада 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн. 50 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Судді: Бондаренко Н.В.

Ковальчук Н.М.

Боймиструк С.В.