ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 676/5629/18
Провадження № 22-ц/4820/1426/19
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 676/5629/18 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2019 року (суддя Бондар О.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У серпні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що згідно з договором від 28 березня 2016 року він надав відповідачу позику у розмірі 3000 доларів США, на підтвердження чого останній надав письмову розписку. Оскільки відповідач по теперішній час не повернув отримані кошти, позивач звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь матеріальну шкоду в розмірі 3 000 доларів США та 3 000 доларів США моральної шкоди.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 99 грн. 80 коп. В стягненні з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 3000 доларів США відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, стягнувши з ОСОБА_2 на свою користь суму позики у розмірі 3000 доларів США, а також моральну шкоду у розмірі позики. Посилається на те, що оскаржуване рішення суду суперечить вимогам ч. 1 ст. 13 ЦПК України. На думку апелянта, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, однак, ухвалив рішення, яке не відповідає нормам чинного законодавства і фактичним обставинам справи.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що відповідно до договору позики від 28 березня 2016 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 у позику три тисячі доларів США строком на один місяць (а.с. 6).

Відповідно п. 2 Договору позики позичальник зобов`язується повернути суму позики у встановлений договором строк, який вираховується з дня передачі грошей йому.

Про отримання позики в сумі три тисячі доларів США, згідно з договором від 28 березня 2016 року, ОСОБА_2 надав ОСОБА_1 розписку від 28.03.2018 (а.с. 7).

Відповідач зобов`язання перед позивачем не виконав, грошові кошти у встановлений договором строк не повернув.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України, необхідно довести такі факти: а) неправомірність поведінки особи; б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

Згідно з ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, позивачем, відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, не доведено належними, допустимими та достовірними доказами заявлених ним позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди, а тому, суд першої інстанції, правильно оцінивши докази по справі в їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови в задоволенні таких позовних вимог.

Крім того, частково задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з умов договору, з глибини душевних страждань, яких зазнав позивач, засад розумності та справедливості.

Відповідно до п. 6 договору позики від 28 березня 2016 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у випадку несвоєчасного повернення позики позичальник сплачує суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, 60 % річних від простроченої суми боргу, та моральну шкоду у розмірі позики.

Відповідно до частини четвертої статті 611 ЦК України, моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язань у договірних правовідносинах у випадку встановлення такої відповідальності законом або договором.

Поняття моральної (немайнової) шкоди і порядок її відшкодування визначається статтею 23 ЦК України.

Підставами для відшкодування моральної шкоди можуть бути порушення майнових, особистих немайнових прав особи, а також зобов`язань у випадках, передбачених договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, положення ст. 1167 ЦК України містять загальні підстави для відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями, складовими елементами яких є: шкода, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вина заподіювача шкоди.

Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. За своїм характером ці зобов`язання належать до недоговірних, тобто вони виникають поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин.

З урахуванням зазначених норм права, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди 1000 грн., оскільки цей розмір відповідає верховенству права, вимогам розумності і справедливості.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги надані позивачем виписки з медичних карток стаціонарного хворого, висновку-рекомендації лікарів-спеціалістів (а.с. 77-83) в підтвердження заявлених ним позовних вимог, оскільки позивачем не доведено причинно-наслідкового зв`язку між невиконанням відповідачем грошового зобов`язання та перебуванням позивача на лікуванні у зазначений у картках період.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, оскільки судом першої інстанції розглянуто справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, поданих учасником справи.

Необґрунтованим є посилання в апеляційній скарзі на необхідність ухвалення судом апеляційної інстанції рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми позики у розмірі 3000 доларів США, оскільки такі позовні вимоги позивачем не заявлялись, судом першої інстанції щодо таких позовних вимог рішення не ухвалювалось.

Інші доводи апеляційної скарги також не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 22 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повне судове рішення складено 23 липня 2019 року.

Суддя-доповідач /підпис/ І.В. П`єнта

Судді: /підпис/ А.П. Корніюк

/підпис/ О.І. Талалай

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В. П`єнта

_________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції - Бондар О.О. Провадження № 22-ц/4820/1426/19

Доповідач - П`єнта І.В. Категорія № 19