печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року Печерський районний суд міста Києва

у складі: головуючого судді - Писанець В.А.,

при секретарі судових засідань - Ясеновенко К.О.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення до суду позовної заяви за його позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова Вікторія Вікторівна, про визнання недійсними правочинів та поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

19 липня 2019 р. до суду надійшла вказана заява в порядку ч. 2 ст. 149 ЦПК України, яка 22 липня 2019 р. була передана судді.

За перевіркою заяви встановлено, що її подано з дотриманням правил територіальної підсудності за місцезнаходженням нерухомого майна та вона відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України, суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Свою заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтовує наступним. ОСОБА_1 з 01 листопада 2003 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ОСОБА_5 . Під час шлюбу за спільні кошти подружжя було придбане нерухоме майно, яке було зареєстроване за ОСОБА_2 , а саме:

1) 19 лютого 2013р. - нежитлову будівлю загальною площею 110,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0),

2) 20 травня 2015 р. - квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 155,7кв.м., житловою площею 42,8 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 82),

3) 20 травня 2015р. - машиномісце №312 в літ. «А» -2 рівень підвалу в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 19,3 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 82),

4) 18 жовтня 2017р. - нежитлове приміщення АДРЕСА_5 , загальною площею 88,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101),

5) 30 січня 2018р. - машиномісце № 345 в літ. «А» -2 рівень підвалу в будинку АДРЕСА_4 , загальною площею 20,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 00),

6) 16 лютого 2018р. - трикімнатну квартира АДРЕСА_6 , загальною площею 113 кв.м., житловою площею 64 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000),

7) 22 жовтня 2018р. - чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 167 кв.м., житловою площею 105 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000).

17 травня 2019 р. за адресою спільного місця проживання у АДРЕСА_3 відбувся конфлікт між заявником ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 за участю ОСОБА_6 та інших невідомих осіб, в результаті чого заявник ОСОБА_1 був позбавлений можливості користування цією спільною квартирою. З приводу зазначених подій заявник ОСОБА_1 звернувся 17 травня 2019р. до Печерського УП ГУНП у місті Києві та подав до Печерського районного суду міста Києва скаргу на бездіяльність посадових осіб Печерського УП ГУ НП України, яка полягає у невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою вх. № 20812 від 17.05.2019р. (справа №757/30015/19-к).

З підстав неправомірних дій по відношенню до себе заявник ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (справа № 216/3396/19).

В свою чергу, ОСОБА_2 , усвідомлюючи про можливість подання заявником ОСОБА_1 позову про поділ спільного майна подружжя, 12 липня 2019р. здійснила відчуження (дарування) вказаного нерухомого майна на користь своєї матері ОСОБА_3 .

Оскільки ОСОБА_2 діяла поза волею заявника ОСОБА_1 , останній просить з метою забезпечення майбутнього позову накласти арешт на спільне майно подружжя, яке було відчужене (подароване) 12 липня 2019 р. на користь ОСОБА_3 , а також на спільне майно подружжя, яке станом на дату подання заяви обліковується за ОСОБА_2 .

Встановлено, що 18 липня 2019 р. адвокат Панченко Олександр Вікторович, діючи на підставі ордеру серії КВ № 429265 та в інтересах заявника ОСОБА_1 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову, якою просить забезпечити майбутній позов заявника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Крістова Вікторія Вікторівна, про визнання недійсними договорів дарування та поділ спільного майна подружжя.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 01 листопада 2003р., що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 під час шлюбу з заявником ОСОБА_1 було придбано вказане нерухоме майно, яке було зареєстроване за нею.

12 липня 2019р. ОСОБА_7 ОСОБА_8 здійснила відчуження (подарувала) належне їй нерухоме майно ОСОБА_3 .

Питання поділу спільного майна подружжя між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не вирішено, в зв`язку з чим заявник ОСОБА_1 звернувся 18 липня 2019 р. до Печерського районного суду міста Києва із заявою про забезпечення позову про визнання договорів дарування недійсними та поділ спільного майна подружжя.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за внутрішнім переконання, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

В статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно (та) або заборони вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в Постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, оскільки між сторонами існує спір щодо спільного майна подружжя.

Суд знаходить достатніми та обґрунтованими доводи (мотиви) заяви ОСОБА_10 про вжиття заходів забезпечення позову та приходить до висновку про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду та ефективний захист порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких вона має намір звернутися до суду, а тому заява підлягає задоволенню.

При цьому суд переконаний, що обраний ОСОБА_10 вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно є співмірним із гіпотетичними позовними вимогами та буде достатнім інструментом забезпечення ефективності судового захисту її порушеного майнового права.

Одночасно суд роз`яснює ОСОБА_10 , що відповідно до правил ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

За змістом ч. 7 ст. 153, ч. 6 ст. 154 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд вирішує питання зустрічного забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Перелік випадків у яких, суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення визначений ч. 3 ст. 154 ЦПК України та є вичерпним.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом (ч. 4 ст. 154 ЦПК України).

Враховуючи те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову дозволяє належним чином захистити майнові інтереси всіх осіб, а також відсутність обставин визначених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що відсутні підстави для зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Накласти арешт на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_7 , загальною площею 167 кв.м., житловою площею 105 кв.м., яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно Договору дарування від 12.07.2019р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Крістовою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 113 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) із накладенням заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим нерухомим майном;

-трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 118,3 кв.м., житловою площею 64 кв.м., яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), згідно Договору дарування від 12.07.2019р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Крістовою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 112 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) із накладенням заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим нерухомим майном;

-квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 155,7кв.м., житловою площею 42,8 кв.м., яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно Договору дарування від 12.07.2019р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Крістовою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 114 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82) із накладенням заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим нерухомим майном;

-машиномісце АДРЕСА_8 , загальною площею 19,3 кв.м., яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно Договору дарування від 12.07.2019р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Крістовою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 115 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 82) із накладенням заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим нерухомим майном;

-машиномісце АДРЕСА_1 , загальною площею 20,5 кв.м., яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) згідно Договору дарування від 12.07.2019р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Крістовою В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 116 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) із накладенням заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим нерухомим майном;

-нежитлове приміщення 531 (п`ятсот тридцять один) в будинку АДРЕСА_9 , загальною площею 88,6 кв.м., яке зареєстроване на праві приватної власності за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) згідно Свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів від 18.10.2017р., виданого приватним нотаріусом Одеського МНО Марченко А.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2115 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) із накладенням заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим нерухомим майном;

-1/2 нежитлової будівлі загальною площею 110,1 кв.м. в будинку АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) згідно Договору купівлі-продажу від 19.02.2013р., посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Забуранною А.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 241 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 0) із накладенням заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії з цим нерухомим майном.

Стягувач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Боржник ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Боржник ІІ - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення для виконання ухвали три роки.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвали суду щодо забезпечення позову до суду апеляційної або касаційної інстанції передаються копії матеріалів, необхідних для розгляду скарги, їх подання не перешкоджає продовженню розгляду справи цим судом.

Суддя В. А. Писанець