КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 757/7657/18
Головуючий у першій інстанції - Писанець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2019 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану представником Тузовою Владиславою Олександрівною, на рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа: Територіальний сервісний центр №3244 Регіонального сервісного центру в Київській області Міністерства внутрішніх справ України, про визнання права власності на автомобіль, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила визнати за нею право власності на автомобіль марки (моделі) Renault Logan, номер кузову (шасі) НОМЕР_1 , 2014 року випуску, держаний номерний знак НОМЕР_2 , який зареєстровано на праві власності за Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до акту приймання-передачі від 21 травня 2014 року до Договору фінансового лізингу № К400F-00259869 від 24 квітня 2014 року їй було передано вказаний автомобіль, а відповідно до акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу від 30 листопада 2017 року позивачем сплачено повністю вартість предмету лізингу. Згодом, з мотивів того, що відповідач внесений до Єдиного реєстру боржників (виконавчі провадження №№ 53344615, 53344738, 53344766), з посиланням на п. 3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_1 було відмовлено у проведенні реєстрації права власності на даний транспортний засіб, а тому вона була вимушена звернутись до суду.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено та визнано за нею право власності на вказаний автомобіль.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Тузова В.О. подала апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що судом першої інстанції не було надано оцінки аргументам АТ КБ «Приватбанк» в частині відсутності порушення банком прав ОСОБА_1

Апелянт вказує, що ним було виконано всі обов`язки лізингодавця, що передбачені Договором про надання фінансового лізингу №К400А-00259869 від 24 квітня 2014 року. Також зазначено, що з наявних матеріалів справи вбачається, що позивач вже є власником майна (предмета лізинга) та не вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» таке право власності позивача на предмет лізинга оспорює або не визнає, тобто судом не встановлено наявність факту порушення або невизнання права позивача (права власності на майно) саме відповідачем.

Враховуючи все вищевикладене, представник АТ КБ «Приватбанк» - Тузова В.О. просила скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2019 року та ухвалити у справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що враховуючи той факт, що ОСОБА_1 правомірно набула право власності на транспортний засіб, однак не має можливості провести його державну реєстрацію на власне ім`я, то є всі підстави для задоволення поданого нею позову.

Апеляційний суд із вказаними висновками суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 24 квітня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» була підписана Заява про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № К400А-00259869, відповідно до змісту якої позивач надає свою згоду на приєднання до Умов та правил надання банківських послуг на умовах, визначених Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному веб-сайті Банку www.privatbank.ua. Ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає договір фінансового лізингу. З моменту підписання Лізингоодержувачем даної заяви та прийняття її Лізингодавцем, Сторони набувають прав та обов`язків, визначених Договором, та несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) (а.с.13).

У відповідності до п. 2.8.4.2.1. Статті 2.8.4.2. Публічного договору № К400А- 00259869 про надання фінансового лізингу від 24 квітня 2014 року Лізингодавець на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування Предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені у п. 1.1.1 Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Додатку 1 «Специфікація», а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат Лізингодавця, пов`язаних з виконанням умов Договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов цього Договору (а.с.14-18).

Відповідно до п. 2.8.4.2.3. Статті 2.8.4.2. Публічного Договору предмет лізингу є власністю лізингодавця протягом усього строку дії даного Договору. В разі переходу права власності на предмет лізингу від Лізингодавця до Лізингоодержувача згідно умов цього Договору, предмет лізингу по закінченню строку лізингу Лізингоодержувачем не повертається.

Згідно з п. п. 1.1.1., 1.1.2 п. 1.1 Статті 1 Заяви про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу № К400А-00259869 за цим Договором Лізингодавець передає Лізингоодержувачу в лізинг Автомобіль згідно Специфікації, викладеної в Додатку № 1. Строк лізингу становить 60 місяців з моменту підписання Додатку 2 (Графік лізингових платежів) (а.с.13).

Згідно з Специфікацією та Актом приймання-передачі від 21 травня 2014 року до Договору фінансового лізингу № K400А-00259869 від 24 квітня 2014 року позивачу в лізинг було передано автомобіль марки Renault Logan типу Седан/Лифтбек, 2014 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартість автомобіля становить 161 998 грн (а.с.19).

Разом з транспортним засобом позивачу були передані свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, ключі від автомобілю, пульт сигналізації, Інструкція з експлуатації транспортного засобу, датчик GPS, сервісна книжка.

Окрім того, між позивачем та відповідачем було затверджено та підписано Графік платежів згідно з Договором фінансового лізингу, якого позивач мала дотримуватись (а.с.20).

У подальшому позивач здійснила сплату лізингових платежів у повному обсязі на користь ПАТ КБ «Приватбанк», відповідно до встановленого сторонами Графіку платежів, у зв`язку із чим - 30 листопада 2017 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було складено Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, зі змісту якого слідує, що цим Актом сторони засвідчують, що всі зобов`язання Сторін відповідно до Договору № К400А-00259869 від 24 травня 2014 року були належним чином виконані, претензій стосовно договору та зобов`язань за ним Сторони не мають. Зазначено про те, що Лізингоодержувач повністю сплатив Лізингодавцю всі належні до сплати платежі за Договором. Предмет лізингу - автомобіль Renault Logan номер кузову НОМЕР_1 разом з відповідними документами передано у власність Лізингоодержувачу (а.с.23).

30 листопада 2017 року в.о. Голови Правління ПАТ КБ «Приватбанк» було видано Наказ № К400А-00259869, відповідно до якого було наказано зняти з обліку ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль Renault Logan, номер кузову НОМЕР_1 , а головному бухгалтеру банку було наказано зняти зазначений автомобіль з балансу ПАТ КБ «Приватбанк» для подальшої перереєстрації за ОСОБА_1 (а.с.21).

Окрім того, 30 листопада 2017 року між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» було складено Акт приймання-передачі транспортного засобу, за умовами якого представник ПАТ КБ «Приватбанк» Сердечна М.А., що діє на підставі доручення, та ОСОБА_1 склали цей акт про те, що здійснено приймання-передачу транспортного засобу марки (моделі) Renault Logan, номер кузову НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) ДАР НОМЕР_3 , видане УДАІ ГУМВС України в м. Києві.

Разом з тим, 30 листопада 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» через довірену особу Сердечну М.А. , з метою зняття з обліку та перереєстрації права власності на автомобіль, уповноважив позивача на підставі довіреностей від 30 листопада 2017 року та довіреності № К400А-00259869 від 30 листопада 2017 року представляти інтереси ПАТ КБ «Приватбанк» в Територіальних сервісних центрах МВС (а.с.24-29).

Відповідно до листа ПАТ КБ «Приватбанк» від 06 грудня 2017 року за № 20.1.0.0.0/7- 20171201/477, у зв`язку із повним виконанням зобов`язання за договором лізингу позивачу був наданий пакет документів щодо переоформлення автомобіля на її ім`я (а.с.30).

Відповідно до заяви, поданої ОСОБА_1 на адресу Центру МВС, позивач вимагала зняти з обліку (вибракувати) належний організації транспортний засіб у зв`язку із виконанням договору фінансового лізингу № К400А-00259869 від 24 квітня 2014 року (а.с.31).

Відповідно до листа Територіального сервісного центру №3244 від 26 грудня 2017 року №3-264 позивачу було відмовлено у знятті з обліку автомобіля Renault Logan, номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 та в перереєстрації за ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль (а.с.32).

Вказана відмова мотивована тим, що станом на 26 грудня 2017 року ПАТ КБ «Приватбанк» внесений до Єдиного реєстру боржників (виконавчі провадження № 53344615, 53344738, 53344766 відкриті Соборним відділом державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, виконавче провадження № 54435061, відкрите Шепетівським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, виконавче провадження №54413890 відкрите Суворовським районним відділом державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, виконавче провадження № 55295813, відкрите Київським відділом державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, виконавчі провадження № 54865815, 54865675, відкриті Коломийським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Івано-Франківській області). Зазначається, що відповідно до п. 3 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» нотаріуси, органи, що здійснюють реєстрацію майна, державні реєстратори речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, до яких з метою вчинення правочину щодо відчуження у будь-який спосіб майна звернувся боржник, внесений на день звернення до Єдиного реєстру боржників, у разі відсутності у них інформації про накладення арешту виконавцем на кошти або майно боржника зобов`язаний відмовити у вчиненні реєстраційних дій та в день звернення боржника повідомити зазначений у Реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця про майно, щодо відчуження якого звернувся боржник.

Таким чином, судом першої інстанції було встановлено, що будь-які арешти на спірний автомобіль у Територіального сервісного центру № 3244 відсутні, однак, через вищевказані обставини, які не залежать від позивача, вона позбавлена можливості зареєструвати своє право власності на спірний автомобіль у встановленому законом порядку.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи висновки суду по суті позовних вимог та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується наступним.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» передбачено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, з матеріалів справи вбачається, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір фінансового лізингу, відповідно до умов якого Лізингодавець (ПАТ КБ «Првиатбанк») на умовах фінансового лізингу передає у платне володіння та користування Предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого на момент укладення договору наведені у п. 1.1.1 Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, Додатку 1 «Специфікація», а Лізингоодержувач ( ОСОБА_1 ) зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати щомісячні платежі та платежі по відшкодуванню витрат Лізингодавця, пов`язаних з виконанням умов Договору, на умовах цього Договору. По закінченню строку лізингу, до Лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно умов цього Договору (а.с.14-18).

Окрім того, як вбачається із п.2.8.4.11.2 Договору про надання фінансового лізингу № К400А-00259869 від 24 квітня 2014 року право власності на предмет лізингу переходить від лізингодавцю до лізингоодержувачу в момент підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін Акту звірки взаєморозрахунків та переходу права власності, але не раніше через один рік, починаючи з дати підписання сторонами Акту прийому-передачі (а.с.17).

Матеріали справи містять Акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу від 30 листопада 2017 року, зі змісту якого слідує, що цим Актом сторони засвідчують, що всі зобов`язання Сторін відповідно до Договору № К400А-00259869 від 24 травня 2014 року були належним чином виконані, претензій стосовно договору та зобов`язань за ним Сторони не мають. Зазначено про те, що Лізингоодержувач повністю сплатив Лізингодавцю всі належні до сплати платежі за Договором. Предмет лізингу - автомобіль Renault Logan номер кузову НОМЕР_1 разом з відповідними документами передано у власність Лізингоодержувачу (а.с.23).

Таким чином, належними та допустимим доказами підтверджено факт того, що сторони виконали взяті на себе зобов`язання за вказаним договором фінансового лізингу, претензій одна до одної не мають, а тому автомобіль Renault Logan номер кузову НОМЕР_1 разом з відповідними документами передано у власність Лізингоодержувачу, тобто ОСОБА_1 .

Разом з тим, положення ст. 392 ЦК України стосуються тих випадків, коли право власності особи оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, апеляційний суд доходить до висновку, що судом першої інстанції не було належним чином надано оцінки наявним доказам та доводам АТ КБ «Приватбанк» тому, що відсутні будь-які підстави вважати, що банк оспорює або не визнає право власності ОСОБА_1 на автомобіль Renault Logan номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Аналізуючи вищевикладене, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що АТ КБ «Приватбанк» оспорює або не визнає право власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль, а навпаки, належними та допустимими доказами підтверджено, що банк визнає право власності позивача на автомобіль Renault Logan номер кузову НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно із п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове судове рішення або змінити рішення.

За таких обставин апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду першої інстанції не відповідає обставинам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В порядку розподілу судових витрат, відповідно до положень ч.13 ст. 141 ЦПК України, з врахуванням обсягу понесених апелянтом судових витрат з позивача ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягають стягненню понесені судові витрат.

Так, при зверненні до суду із вказаним позовом позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1619,99 грн, а за подання апеляційної скарги АТ КБ «Приватбанк» сплатив 2429,99 грн (а.с.2-3, 87). Таким чином, розмір судового збору, який необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» становить 4049,98 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», подану представником Тузовою Владиславою Олександрівною, задовольнити.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 07 червня 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Київ, вул. Грушевського 1-Д, 01001, ) судовий збір у розмірі 4049,98 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв