Справа № 219/3204/18
Провадження № 2/219/126/2019
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.05.2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Хомченко Л.І.

секретар Скорубо Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут за цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області про збільшення розміру аліментів.

ВСТАНОВИВ:

1. виклад позиції позивача та заперечень відповідача:

До Артемівського міськрайонного суду Донецької області 02 квітня 2018 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій вона просить збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням Артемівського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року на її користь на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до ј частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

На обґрунтування вимог ОСОБА_1 посилається на те, що з 07 серпня 2010 року по 08 жовтня 2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу з відповідачем мають спільну малолітню дитину сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Артемівського міськрайонного суду від 21 березня 2016 року з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання неповнолітнього сина, по 1/4 частці усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23 грудня 2015 року до повноліття ОСОБА_3

На даний час неповнолітній син - ОСОБА_3 , потребує більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби у навчанні, розвитку та іншому. З урахуванням викладеного вважає за доцільне збільшити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина до 1/4 з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, для забезпечення неповнолітнього сина ОСОБА_3 , одягом, продуктами харчування, засобами гігієни, відвідування необхідних гуртків, лікуванням у разі потреби тощо.

Законодавцем внесені зміни до положень ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до яких визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, тому посилаючись на положення ст. ст. 80, 180-183, 191 СК України позивач просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач скористався своїм правом на відзив на позов, надавши до суду відзив в якому зазначив, що з позовними вимогами позивачки відповідач не згоден, і вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наведені доводи.

Відповідно до рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2016 року по справі №219/11915/15-ц, яке набрало законної сили 01.04.2016 року, на користь позивачки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з тексту позовної заяви позивачки, вона бажає збільшення розміру аліментів до 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В тексті своєї позовної заяви позивачка не навела достатніх доводів щодо виконання припису закону для ухвалення рішення суду про збільшення розміру аліментів, обґрунтувавши свої доводи лише загальними висловлюваннями, котрі не підкріплені жодним доказом. Як вбачається з тексту позовної заяви, позивачка бажає збільшення розміру аліментів у встановленні збільшеного розміру законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів, в порівнянні з тим, який був визначений рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 21.03.2016 року по справі №219/11915/15-ц.

З 08.07.2017 року законодавчо був збільшений мінімальний розмір аліментів, який підлягає стягненню з платника аліментів на утримання дитини

Відповідно до встановленого розміру прожиткового мінімуму для дітей у 2017 - 2018 роках з розрахунку на місяць, мінімальний розмір аліментів, котрі відповідач зобов`язаний сплачувати позивачці, з урахуванням підвищення мінімального розміру аліментів, дорівнює до 30 листопада 2017 року включно - 713,00грн. (1426 : 2) з 01 грудня по 31 грудня 2017 року включно - 746,00грн. (1492 : 2) з 01 січня по 02 березня 2018 року включно - 746,00грн. (1492 : 2) з 03 березня по 30 червня 2018 року включно - 930,00грн. (1860 : 2)

Відповідно до довідки з місця роботи відповідача, позивачці щомісяця перераховувались аліменти в розмірі, що перевищує законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів. Таким чином правових підстав для збільшення розміру аліментів у позивачки немає. Просив у позові відмовити.

Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги просила їх задовольнити ,надала пояснення аналогічно викладеним у позовній заяві .

Відповідач заперечував проти позову ,просив відмовити у задоволенні заявлених вимог .

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився ,про час та дату розгляду справи його було повідомлено.

2. заяви і клопотання:

Заява ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності, підтримання позовних вимог.

Заява ОСОБА_2 про розгляд справи за його відсутності.

3. процесуальні дії суду:

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Роз`яснено відповідачу право подати відзив на позов, а позивачу відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 15.04.2019 року яку викладено у протоколі до участі у справі залучено у якості третьої особи Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецької області.

Судом досліджуються саме представлені письмові докази на підтвердження та спростування тих обставин, на які посилалися позивач та відповідач, інших суду не представлено та про їх витребування перед судом не порушувалося клопотань.

Суд, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, виходить з такого.

Предметом спору (зміст спірних правовідносин) у справі є збільшення розміру аліментів, а саме збільшення відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку нижньої межі.

4. фактичні обставини справи, установлені судом:

Судом установлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 22 березня 2012 року серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що вчинений актовий запис № 222, батьки: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 08 жовтня 2015 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірваний.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області Донецької області від 21 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , по 1/4 частці усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23 грудня 2015 року до повноліття ОСОБА_3

Відповідно до свідоцтва про зміну імені, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 року змінила прізвище на ОСОБА_1 .

Відповідачем надана довідка про доходи за якою з нього утримані аліменти: за жовтень 2017 року у сумі 949,13 грн., за листопад 2017 року у сумі 1049,37 грн., за грудень 2017 року у сумі 1065,19 грн., за січень 2018 року у сумі 880,24 грн., за лютий 2018 року у сумі 1011,22 грн., за березень 2018 року у сумі 1117,65 грн.

Головним державним виконавцем Бахмутського міськрайонного відділу ДВС ГТУЮ у Донецькій області надано лист від 06.05.2019 року № б/н з якого вбачається, що державним виконавцем 25.02.2019 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсія, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_2 та направлена для примусового виконання до Бахмутського центру зайнятості.

Згідно постанови державного виконавця стягнення аліментів проводиться у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу який нараховується з 20.02.2019 року згідно отриманого доходу боржника у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після погашення заборгованості стягнення проводити у розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу) але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.

5. Щодо порушення прав позивача та ким вони порушені, то суд керується положеннями ст. 4 ЦПК України та ст. 180 СК України та вважає, що із змісту підстав позову відповідачем сімейні права позивача не порушені.

6. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки статті 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17травня 2017 року № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін у статтю 182 СК України, яким визначався розмір 30 %).

Таким чином, зміна закону, яким встановлюється мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Суд не визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів, суд враховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема, частиною другою статті 182 СК України.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Разом з тим, збільшення мінімального розміру аліментів не є підставою для ухвалення нового рішення про збільшення розміру аліментів, як і не може бути підставою для відмови в перерахунку розміру аліментів.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду з 1/4 на 1/4 частини, однак з 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, посилаючись на зміну законодавства щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину.

Таким чином, визначення аліментів на утримання дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку у зв`язку зі зміною законодавства не ґрунтуються на зазначених вимогах закону та не узгоджується із визначеними законом способами виконання батьками обов`язку утримувати дитину.

Отже, у даному випадку розмір аліментів на утримання дитини, відповідно до положень частини третьої статті 181 СК України фактично визначений і про його зміну позивачем не порушується питання, а стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства, яке визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

У відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

У частині третій статті 71 цього Закону передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави, що у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, відповідно державний виконавець проводить розрахунок заборгованості з урахуванням внесених змін до ст. 182 СК України, у разі ж належної сплати аліментів боржником у відповідному розмірі (визначеній частці від доходу), однак, який менше 30 % прожиткового мінімуму, може бути підставою для перерахунку розміру аліментів.

За наведених підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.

7. Питання про розподіл судових витрат.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, тому судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України підлягають віднесенню за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 192 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Бахмутський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції

у Донецької області про збільшення розміру аліментів відмовити.

У повному обсязі рішення виготовлене 13.05.2019 року.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Л.І.Хомченко