ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5194/16-ц
Провадження № 2/210/100/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" жовтня 2019 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно укладеного договору №б/н від 17.07.2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею і Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач, взяті на себе зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47655,10 грн., та судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено матеріалами справи. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не надавав В позовній заяві просив розглянути справу без участі представника.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила суд відмовити в задоволенні позову.

Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, доводи, викладені в позовній заяві, з`ясувавши повно та всебічно обставини, факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає, що позов підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17 липня 2013 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «Акцент-Банк» ( а.с. 8).

Як вбачається з тексту вище наведено Анкети-заяви, остання містить особисту інформацію відповідача ОСОБА_1 , а саме: прізвище, ім`я по-батькові, серію та номер паспорта, дату народження, ідентифікаційний код, адресу проживання, адресу реєстрації, номери засобів зв`язку, тощо.

Зі змісту останньої також слідує, що послуги, які пропонував ПАТ «Акцент-Банк» Хавер Л ОСОБА_3 включали надання останній банківських карток, проте, в жодній із комірок відсутнє письмове зазначення про те, яку саме картку мала намір та отримала ОСОБА_1 , також відсутнє зазначення суми кредитного ліміту в грошовому еквіваленті.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) , визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови , які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства .

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору , умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (позика) , якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору . Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З наданого ПАТ «Акцент-Банк» у підтвердження заявлених позовних вимог розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 станом на 22.10.2016 року (без наведення відповідного розрахунку його складових) вбачається, що заборгованість становить 47665,10 грн., яка складається з наступного: загального залишку заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту) 7850,00 грн.; залишок заборгованості за відсотками 34869,14 грн.; заборгованості за пенею та комісією 2200,00 грн.; а також штрафів відповідно до п. 2.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2245,96 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-6).

Виходячи зі змісту ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжне доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога, меморіальний ордер.

Згідно з п. 17.1 ст. 17 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» обов`язкові реквізити електронних та паперових документів на переказ, особливості їх оформлення, оброблення та захисту встановлюються нормативно-правовими актами НБУ. Постановою Національного банку № 22 від 21 січня 2004 року встановлені вимоги до оформлення вищезазначених розрахункових документів.

Отже, ПАТ «Акцент-Банк» не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/перерахування кредитних коштів та згідно якого можна було б встановити суму, яку позивач надав/перерахував відповідачу ОСОБА_1 згідно заяви б/н від 17.07.2013 року та встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кредитні кошти.

Так, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відповідно до наданої виписки по рахунку ОСОБА_1 користувалась картою НОМЕР_1 ще з 01.01.2009 року, тоді як Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг підписана ОСОБА_1 лише 17.07.2013 року (а.с. 8, 58-62).

До того ж, з виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 вбачається, що остання дійсно користувалась грошовими коштами, шляхом зняття готівки з картки, оплата товару, продуктів, поповнення мобільного, тощо. Проте, з даної виписки також слідує й той факт, що ОСОБА_1 було здійснено операції й з повернення коштів, шляхом поповнення в терміналах обслуговування, поповнення готівкою, тощо.

Отже, за відсутності в Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 17.07.2013 року підписаної ОСОБА_1 , даних про назву (вид) картки, її номер та суму кредитного ліміту, суд позбавлений можливості ідентифікувати дані рахунки.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Разом з тим, вирішуючи даний спір, суд бере до уваги пояснення відповідача ОСОБА_1 , яка посилається на те, що кредитний договір з ПАТ «Акцент-Банк» вона не підписувала, з будь-якими Умовами та Правилами надання банківських послуг ознайомлена не була, мала у користуванні банківську картку, користувалась грошовими коштами, які повернула банку в повному обсязі, надавши на підтвердження виписку з особового рахунку. Позивачем доводи відповідача ОСОБА_1 не спростовано та доведено зворотного не було.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зокрема, згідно з ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Докази повинні відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності (ст.ст. 77-80 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З приводу посилання позивача на те, що ОСОБА_1 ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також із Тарифами Банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті А-Банку www.a-bank.com.ua, а також те, що вона зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, й регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua., то слідує зазначити наступне.

Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, розміщених на сайті, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування (а.с. 10-23).

При цьому, матеріали даної цивільної справи не містять підтверджень, що з цим Витягом Умовами та Правилами надання банківських послуг була ознайомлена ОСОБА_1 , а також те, що остання взяла на себе обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитними коштами й щодо сплати неустойки (пені, штрафів).

Тобто, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, банку, яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і.

Вище зазначене також повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року.

Таки чином, суд прийшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог, тому й відмовляє в задоволенні позову з цих підстав, та вважає за необхідне відмітити правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 04.10.2018 року за результатами розгляду провадження за №61-3026св18.

З урахуванням викладеного, суд прийшов висновку про залишення позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 546, 549, 610, 611, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко