РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05 серпня 2019 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Рижа А.В.

справа № 569/9910/19,

учасники справи:
позивач - Військова частина НОМЕР_1 ,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

представники позивача - Блішун І.М., ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути в порядку зворотної вимоги (регресу) з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 вартість виплаченого відшкодування у розмірі 13 031,35 грн.. та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 04 липня 2014 року в м. Києві на пл. Московській з вини гр. ОСОБА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який керував автомобілем УРАЛ, з д.н.з. НОМЕР_2 , була скоєна дорожньо-транспортна пригода. На момент вчинення ДТП ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 . В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль Шевроле, з д.н.з. НОМЕР_3 , який на дату ДТП належав гр. ОСОБА_3 .. Згідно Звіту про оцінку автомобіля №670 від 27.08.2014, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Шевроле, становила 12863,22 грн.. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілій особі. На дату скоєння цієї пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності, власників наземних транспортних засобів щодо автомобіля УРАЛ, д.н.з. НОМЕР_2 .

Потерпілий, з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/2110892 терміном дії з 28.09.2013 до 27.09.2014. У зв"язку з настанням події, передбаченої п. п. "а" 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ здійснило регламентну виплату потерпілій особі в розмірі 10719,35 грн. МТСБУ звернулося до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з регламентною виплатою шкоди спричиненої внаслідок ДТП. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Рівннського апеляційного господарського суду від 16 січня 2018 року по справі №918/670/17 позов МТСБУ до військової частини НОМЕР_1 було задоволено, вирішено стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь МТСБУ 11431,35 грн. шкоди в порядку регресу та 1600 грн. витрат по оплаті судового збору. На виконання вказаного рішення, військова частини НОМЕР_1 здійснила відшкодування шкоди завданої військовослужбовцем ОСОБА_1 на користь МТСБУ у розмірі 13 031,35 грн. 06.09.2018. Зазначають, що військовою частиною НОМЕР_1 у порядку ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України відшкодовано шкоду завдану військовослужбовцем ОСОБА_1 , яка виникла через неправомірні дії останнього, а саме порушення ним вимог ПДР України під час керування транспортним засобом УРАЛ д.н.з. НОМЕР_2 . У зв"язку з чим, вважають, що право регресної вимоги до ОСОБА_1 у військової частини НОМЕР_1 виникло з моменту відшкодування на користь МТСБУ шкоди завданої відповідачем, а саме з 06.09.2018.

Ухвалою суду від 12 червня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12.00 год. 02 липня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень.

Судове засідання 02 липня 2019 року було відкладено на 05 серпня 2019 року у зв"язку із неявкою відповідача.

В судовому засіданні 05 серпня 2019 року представники позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задоволити.

Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.

Таким чином, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України.

Заслухавши виступ представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно положень ст.ст.81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Судом встановлено, що згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №9 від 05 листопада 2013 року, військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_1 , призначеного наказом командира 13 армійського корпусу від 25 жовтня 2013 року №38-ПМ на посаду кулеметника взводу охорони роти охорони, який прибув із військової частини НОМЕР_4 м.Рівне, з 05 листопада 2013 року зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення з посадовим окладом 530 грн. на місяць.

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 24 січня 2015 року старшого солдата ОСОБА_1 , кулеметника відділення охорони взводу роти охорони, призначеного наказом командувача військ оперативного командування "Північ" від 02.12.2014 року №93-РС на посаду робітника підсобного інженерно-будівельної роти військової частини польова пошта НОМЕР_5 , вважати що справи та посаду здав і вибув до нового місця служби м.Мукачеве Закарпатської області.

Згідно постанови Голосіївського районого суду м.Києва, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень в дохід держави.

З постанови вбачається, що ОСОБА_1 04.07.2014 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем "УРАЛ", д.н.з. НОМЕР_6 , по Московській площі в м.Києві, не виконав вимоги знаку "Дати дорогу", внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Шевроле", д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.2.1 дод.1 Правил дорожнього руху України.

Відповідач вчинив дорожньо-транспортну пригоду під час виконання трудових обов"язків та перебування у трудових відносинах з військовою частиною НОМЕР_1 .

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 20 листопада 2017 року, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 16 січня 2018 року, позов Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) до Військової частини НОМЕР_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов"язаних з регламентною виплатою задоволено. Стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України (МТСБУ) 11 431,35 грн. шкоди в порядку регресу та 1600 грн. витрат по оплаті судового збору.

Оскільки на час скоєння пригоди водій ОСОБА_1 не мав чинного договору обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то завдана ним майнова шкода була відшкодована МТСБУ у розмірі 11431,35 грн..

Відповідно до ч.4 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

06 вересня 2018 року, Військова частини НОМЕР_1 здійснила відшкодування шкоди в порядку регресу, згідно рішення Рівненського апеляційного господарського суду №918/670/17 від 16 січня 2018 року на користь МТСБУ у розмірі 13031,35 грн., що підтверджується квитанцією №25 від 06 вересня 2018 року на суму 11 431, 35 грн. та квитанцією №26 від 06 вересня 2018 року на суму 1600 грн.

Відповідно до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов"язків сторін, їх обсяг, припинення, зміна або виникнення прав і обов"язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом..

Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред"явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди.

Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата.

Військовослужбовці і призвані на збори військовозобов"язані за шкоду, заподіяну недбалим виконанням ними службових обов"язків, передбачених військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами, несуть матеріальну відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше місячного грошового забезпечення (пункт 10 Положення).

Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов"язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму ВССУ №14 від 29.12.92 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" - право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред"явлення регресного позову.

Як встановлено, на виконання судового рішення, 06 вересня 2018 року військовою частиною НОМЕР_1 було сплачено МТСБУ в рахунок відшкодування шкоди загальну суму 11431,35 грн..

Отже, перебіг строку на протязі якого позивач мав право звернутися до суду з даним позовом до відповідача розпочався з 06 вересня 2018 року. Тому звернувшись до суду з позовом у травні 2019 року позивач строк звернення до відповідача не пропустив.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, а тому підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 1921 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 в порядку зворотньої вимоги вартість виплаченого відшкодування у розмірі 13031,35 грн. та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Учасники справи:

позивач - Військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_7 ,

відповідач - ОСОБА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 05 серпня 2019 року.

Суддя -