Справа № 468/830/19-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

31.07.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого по справі судді Янчук С.В., при секретарі Хижняк К.А., за участі заявника ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області - Куліченко Дмитро Олександрович, боржник - ОСОБА_2 , на бездіяльність приватного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитро Олександрович, боржник - ОСОБА_2 , на бездіяльність приватного виконавця.

В обґрунтування вимог скарги ОСОБА_1 зазначила, що на виконання рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 10.04.2015 року по справі №468/101/15-ц видано 29.04.2015 року виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 20000 доларів США, за яким відкрито виконавче провадження 09.11.2018 року за №57657903. Виконавцем встановлено, що у боржника відсутні кошти та будь-яке рухоме майно на яке можливо звернути стягнення для виконання вказаного рішення суду. При цьому виконавцем виявлено наявність у боржника нерухомого майна, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 (перебуває в іпотеці ПАТ КБ "ПриватБанк") та житловий будинок АДРЕСА_2 (вільний від застави). 06.12.2018 року приватним виконавцем було складено постанову про опис та арешт майна боржника - житловий будинок АДРЕСА_2 . Проте, в подальшому приватним виконавцем не було здійснено жодних заходів, спрямованих на подальше примусове виконання документа, що призводить до безпідставного порушення строків примусового виконання судового рішення.

Просить зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Дмитра Олександровича усунути порушення вимог Закону України "Про виконавче провадження" та здійснити дії щодо передачі на реалізацію вище вказаного житлового будинку.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву підтримала та просила її задовольнити.

Боржник в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.

В судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений. Від нього надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність. В матеріалах справи наявні пояснення приватного виконавця, за змістом яких останній вказав, що боржник має два об`єкти нерухомого майна, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1 , яка перебуває в іпотеці ПАТ КБ "ПриватБанк" та житловий будинок АДРЕСА_2 . Звернути стягнення на квартиру не представляється можливим через її перебування в іпотеці, а відносно будинку на його неодноразові письмові запити орган опіки та піклування Баштанської РДА на надає відповідь щодо дозволу на реалізацію даного будинку.

Заслухавши заявника, дослідивши письмові докази скарги, суд приходить до наступних висновків.

Згідно вимог статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на підставі рішення Баштанського районого суду Миколаївської області від 10.04.2015 року по цивільній справі № 468/101/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, яке набрало законної сили 21.04.2015 року, було вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 12.02.2009 року і від 30.07.2012 року в загальній сумі 315200 грн., що еквівалентно 20000 доларам США та видано Баштанським районним судом Миколаївської області 29.04.2015 року виконавчий лист (а.с.3) за яким відкрито виконавче провадження (а.с.4).

06.12.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Миколаївської області Куліченко Д.О. складено постанову про опис та арешт майна, яким описаний житловий будинок АДРЕСА_2 (а.с.5).

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

З наданих приватним виконавцем матеріалів виконавчого провадження вбачається, що виконавцем вживались заходи щодо виявлення коштів боржника (запити до Державної фіскальної служби, Пенсійного фонду України та банківських установ - а.с.31-89).

20.12.2018 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання Приватне підприємство "Ажіо" для участі у даному виконавчому провадженні, в якій зазначено про необхідність визначення суб`єкту господарювання ПП "Ажіо" вартість майна та надати звіт про оцінку майна, а також визначено про направлення даної копії постанови сторонам виконавчого провадження (а.с. 125-126).

Згідно положень ч.1, ч.2, ч.4 ст.61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено обороноздатного майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Порядок реалізації майна визначається Міністерством юстиції України.

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2016 р. № 1301/29431 (далі - Порядок реалізації майна) визначено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінці) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.2 розділу І Порядку реалізації арештованого майна, реалізація майна здійснюється шляхом проведення електронних торгів, або торгів за фіксованою ціною.

Згідно положень п.2 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, Організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) та його реалізацію за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Згідно положень п.3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення з результатами вартості чи оцінки арештованого майна до заявки готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який повинен містити інформацію передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. При цьому, заявка на реалізацію арештованого мана подається разом з документами (в електронній або паперовій формі) у тому числі, з копією дозволу органів опіки та піклування або відповідного рішення суду у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти.

На запит приватним виконавцем отримано інформацію з відділу державної реєстрації виконавчого комітету Баштанської міської ради №6215 від 29.11.2018 року щодо зареєстрованих осіб у спірному житловому будинку, відповідно до якого у житловому будинку АДРЕСА_2 , крім інших, також зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зворотня сторінка а.с. 104).

Згідно з п.1 розділу І «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. №512/5 у редакції наказу Міністерства юстиції від 29.06.2016 р. №2832/5 (далі - «Інструкція з організації примусового виконання рішень»), вона розроблена відповідно до Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон), інших законодавчих актів України та нормативно-правових актів Міністерства юстиції України і визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п.28 розділу VІІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документи стягувачу з підстав передбаченої пунктом 2 частини першої статті 37 Закону.

Згідно ч.4 ст.177 СК України, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до п.67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 р., дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Отже, із зазначених вище вимог законодавства можливо зробити висновок, що реалізація арештованого майна, у якому зареєстровані діти, можлива лише за наявності відповідного дозволу органу опіки та піклування або рішення суду.

Відповідно до п.7 ч.5 ст.177 СК України, органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

02.04.2019 року за №1665 та 10.04.2019 року за №1743 (133-136) а також 27.06.2019 року за №2623 та 2624 приватним виконавцем Куліченко Д.О. було направлено запити до Баштанської міської ради та Баштанської районної державної адміністрації щодо надання дозволу на реалізацію арештованого майна (спірного будинку) у якому зареєстровані вище вказані діти (а.с. 138-141).

Згідно повідомлення Баштанської міської ради від 03.07.2019 р. при Баштанській міській раді не створено службу у справах дітей, а тому надати відповідний дозвіл вони не мають можливості при цьому запропоновано звернутися по даному питанню до Баштанської районної державної адміністрації (а.с. 140).

Відомостей на підтвердження надання приватному виконавцю відповіді Баштанською районною державною адміністрацією з приводу вказаного дозволу, матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Згідно змісту абзацу 1 п.4 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію, у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, а у разі якщо відповідно до законодавства така реалізація майна неможлива, документи на реалізацію майна повертаються державному виконавцю.

У відповідності до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, встановивши, що органом опіки та піклування на момент розгляду скарги не надано дозволу на реалізацію арештованого майна, а саме - житлового будинку АДРЕСА_2 , який на праві власності належить ОСОБА_2 та на праві користування - неповнолітньому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд приходить до висновку про те, що приватний виконавець діяв в межах своїх повноважень та відповідно до закону, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Доводи заявника, наведені в скарзі, з приводу необхідності вирішення даної скарги з застосуванням висновків, наведених в ухвалі Верховного суду України від 15.09.2010 року у справі № 6-7615св10, суд відхиляє та не бере їх до уваги.

Так, при постановленні вище вказаної ухвали Верховний суд України прийшов до висновку про те, що зі змісту ст. ст. 39, 52, 61, 62 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що примусова реалізація предмета іпотеки за рішенням суду з прилюдних торгів не є правочином, а є виконанням рішення суду, а отже, згода органу опіки та піклування на реалізацію квартир з аукціону в процесі виконання рішення суду не потрібна.

Проте, Порядок реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 р. №2831/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30.06.2016 р. № 1301/29431 та «Інструкція з організації примусового виконання рішень», затверджена наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 р. №512/5, якими керується виконавець під час виконання судового рішення та які вимагають від останнього попереднє отримання дозволу органу опіки та піклування на реалізацію арештованого нерухомого майна, користувачем якого є неповнолітні особи, були прийняті вже після постановлення вказаної ухвали Верховного суду України, а тому спірні правовідносини по яким Верховний суд України висловив правову позицію у вказаній ухвалі є суттєво відмінними від тих, що мали місце при розгляді скарги ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, висновки Верховного суду України, що містяться в ухвалі від 15.09.2010 року по справі № 6-7615св10, не можуть бути застосовані при розгляді даної скарги.

Керуючись ст.ст. 260,447-453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області - Куліченко Дмитро Олександрович, боржник - ОСОБА_2 , на бездіяльність приватного виконавця - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя