Провадження № 22-ц/812/1415/19
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2019 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - Бондаренко Т.З.,

суддів - Темнікової В.І., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання Богуславською О.М.,

за участю: представника позивача Павловича Є.В ОСОБА_1 , представника відповідача Семещенко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 489/2573/19 за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м.Миколаєва, ухваленого 21 червня 2019 року під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду по справі за позовом

ОСОБА_2

до

Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря-Машпроект» (далі- ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позивач зазначав, що він з 2014 року працював на ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» на різноманітних посадах де зарекомендував себе професіоналом, завжди сумлінно виконував роботу та відповідально відносився до покладених на нього повноважень. 09 квітня 2019 року його було звільнено з посади медичної сестри у зв`язку зі скороченням штату працівників. Вважає, що його звільнення є незаконним, оскільки він має переважне право залишитися на роботі, проте відповідач звільняючи його з посади, створив штучні умови для наступного звільнення працівників.

Стверджує, що на підприємстві не відбувалося змін в організації виробництва і праці, а тому не відбуваються і зміни істотних умов праці, у зв`язку з чим він має бути поновлений на роботі.

Посилаючись на викладене, позивач просив поновити його на посаді медичної сестри ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект»; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення районного суду мотивовано тим, що порушень чинного трудового законодавства на час звільнення ОСОБА_2 судом не було встановлено, оскільки роботодавцем дотримано основних та соціальних гарантій.

В апеляційній скарзі, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, позивач просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що скорочення штату на підприємстві фактично не відбулося, а тому були відсутні підстави для звільнення. Також в апеляційній скарзі зазначено, що підприємство не дотрималось порядку проведення зміни в організації виробництва і праці, оскільки в порушення вимог ст. 22 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не подало первинній профспілковій організації інформацію щодо причин наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, терміни проведення звільнень, а також не проведено необхідних консультацій. Роботодавцем не утворена комісія з проведення ліквідації або реорганізації. Не складено та не затверджено в установленому порядку новий штатний розклад. Наказ про зміни в організації виробництва і праці підписано виконуючим обов`язки генерального директора ОСОБА_3 , який не має відповідних повноважень.

Апелянт вказує на те, що подання про надання згоди на звільнення позивача адміністрацією підприємства було направлено голові цехового комітету, проте повноваження комітету відсутні, відсутні також відомості про отримання останнім цього звернення, також, апелянт зазначає, що інформація про цеховий комітет не міститься в Реєстрі профспілок та їх об`єднань. Роботодавець не отримав відповіді від профспілки, щодо звільнення позивача, а тому слід вважати що згоди на звільнення не надано.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» заперечувало проти доводів викладених в апеляційній скарзі та зазначило, що профспілковий орган листом від 07 грудня 2018 року з доповненнями від 01 лютого 2019 року було проінформовано про зміни в організації виробництва і праці підприємства, яке полягало в тому, що Спортивний комплекс, як самостійний підрозділ буде ліквідовано 09 квітня 2019 року та відповідно скорочено штат.

Також у відзиві зазначено, що роботодавець своєчасно попередив працівника про звільнення, запропонував наявну іншу роботу на тому самому підприємстві, також позивачу пропонувалась вакантна одиниця, яка виникла після його звільнення, від чого працівник відмовився.

Підприємство також вказує на те, що ним було направлено звернення щодо надання згоди на звільнення позивача, як до цехового комітету так і до профспілкової організації, проте відповіді не отримав, в зв`язку з чим, відповідно до положень ст. 43 КЗпП України, вважається згода на звільнення надана.

Твердження позивача про відсутність повноважень у виконуючого обов`язки Генерального директора підприємства ОСОБА_3 щодо видання наказу про упорядкування чисельності персоналу, є помилковим, оскільки останній здійснював свої повноваження відповідно до наказу керівника підприємства, в зв`язку з перебуванням останнього у відрядженні.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які з`явились в судове засідання, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до частин 1,2,5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи і таке встановлено судом, ОСОБА_2 працював на посаді сестри медичної у спортивному комплексі «Зоря» ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект» з 01 серпня 2015 року на підставі наказу №1805-08-к від 21 липня 2015 року, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 (а.с. 10-11).

Відповідно до наказу № 894-08-к від 09 квітня 2019 року, ОСОБА_2 09 квітня 2019 року звільнено з посади сестри медичної спортивного комплексу у зв`язку зі скороченням штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України та виплачено вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку. З даним наказом ОСОБА_2 . ознайомлений 09 квітня 2019 року під особистий підпис (а.с.54-55).

Згідно журналу обліку руху трудових книжок ДП НВКГ «Зоря» «Машпроект» відділу кадрів, 09 квітня 2019 року ОСОБА_2 отримав трудову книжку під особистий підпис (а.с. 57-59).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до частин першої, третьої статті 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» п. 19 розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі.

Власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати працівнику, який вивільнюється, всі наявні вакансії та роботи, які може виконувати працівник, тобто ті посади, які відповідають кваліфікації працівника.

Згідно частини 3 статті 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. При цьому чинним законодавством не встановлено вимог щодо необхідності техніко- економічного обґрунтування рішення про скорочення штату, а зміна організації виробництва і праці є безумовним правом підприємства, яким він може скористатись в будь-який час.

Відповідно до наказу № 45 від 01 лютого 2019 року «Про упорядкування чисельності персоналу ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», генеральним директором ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» наказано з 09 квітня 2019 року ліквідувати спортивний комплекс, як самостійний структурний підрозділ; скоротити штат працівників спортивного комплексу у кількості 99 штатних одиниць у зв`язку з його ліквідацією; створити комісію для розгляду переважного права на залишення на роботі при вивільненні працівників у зв`язку зі скороченням штату спортивного комплексу (а.с. 29-31).

Як слідує з переліку штатних одиниць спортивного комплексу, які скорочуються з 09 квітня 2019 року скороченню підлягає, в тому числі, штатна одиниця сестри медичної у кількості 1 посади (а.с. 32-34) .

З листа попередження адресованого на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що 07 лютого 2019 року останнього попереджено про майбутнє скорочення штатної одиниці сестри медичної, та про те, що він підлягає вивільненню за скороченням штату 09 квітня 2019 року та запропоновано переведення на іншу роботу, згідно існуючих на теперішній час вакансій на ДП НВКГ «Зоря» «Машпроект» (а.с. 37).

Роботодавцем було складено перелік вакансій допоміжних робітників на 9 аркушах та запропоновано для працевлаштування позивачу. З вказаними вакансіями ОСОБА_2 07 лютого 2019 року особисто ознайомлений про що свідчить його особистий підпис. Від переведення на запропоновані посади позивач відмовився (а.с. 38-47).

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім`ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва та іншим категоріям працівників.

Утвореною роботодавцем комісією з розгляду питання щодо переважного права на залишенні на роботі було проведено порівняльний аналіз серед працівників, які займають штатні одиниці за посадою сестра медична. Кількість таких посад на підприємстві в різних підрозділах дві, скороченню підлягає одна посада. Так ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , яка працює на посаді сестра медична в підрозділі ДОУ, мають фактично рівну кваліфікацію, проте остання є особою, у якої в сім`ї немає інших робітників із самостійним заробітком (а.с. 36)

Згідно з протоколом № 118 від 04 лютого 2019 року, комісією було прийнято рішення, відповідно до якого за результатами проведеного порівняльного аналізу серед сестер медичних, ОСОБА_2 не має переважного права на залишенні на роботі. Вивільненню підлягає ОСОБА_2 , який займає вказану посаду в спортивному комплексі (а.с. 35).

Відповідно до п. 1 ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Згідно п. 2 ст. 43 КЗпП України, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний строк обґрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником.

Відповідно до роз`яснень, викладених в листі первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 22 березня 2019 року, подання про звільнення працівників спортивного комплексу розглядає цеховий профспілковий комітет спортивного комплексу, звільнення членів цехового профспілкового комітету спортивного комплексу розглядає профспілковий комітет комплексу (а.с.50).

Слідуючи наведеним роз`ясненням, виконуючим обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації НВКГ «Зоря»-«Машпроект» ОСОБА_5 25 березня 2019 року внесено подання Голові цехового комітету профспілки щодо надання згоди на звільнення з підприємства 09 квітня 2019 року сестри медичної в спортивному комплексі ОСОБА_2 по п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв`язку зі скороченням штату працівників (а.с.51).

Проте, відповідь на вказане звернення підприємство не отримало, про що було повідомлено голову профспілкової організації та зазначено про відповідні наслідки ( а.с. 52).

Районний суд повно та всебічно дослідив обставини справи, доказам, які надали сторони надав належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що на підприємстві ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» дійсно відбулося реальне скорочення штату, роботодавець дотримався всіх встановлених законом соціальних та трудових гарантій працівника, завчасно повідомив про скорочення, вжив заходи щодо його працевлаштування, перевірив наявність в нього переважного права на залишення на роботі, запитав погодження на звільнення профспілковий орган, та відповідно до вимог закону звільнив позивача з займаної ним посади сестри медичної на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України, здійснивши обов`язкові виплати та своєчасно видав трудову книжку.

Не погоджуючись з вказаним висновком суду, в апеляційній скарзі позивач вказував на те, що фактично скорочення штату на підприємстві не відбулося. Проте, такий довід не ґрунтується на матеріалах справи, оскільки фактичне скорочення штату підтверджується як переліком штатних одиниць спортивного комплексу, які скорочуються з 09 квітня 2019 року так і додатково наданим переліком змін до штатного розпису ДП НВКГ «Зоря»-«Машпрект» погодженим Першим заступником Генерального директора Державного концерну Укроборонпром від 26 лютого 2019 року, відповідно до якого посади структурного підрозділу спортивного комплексу були скорочені, в зв`язку з ліквідацією цього підрозділу (а.с.32-34, 190-194). В зв`язку з цим і не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що не затверджено в установленому законом порядку новий штатний розклад, оскільки роботодавцем фактично затверджено в установленому законом порядку зміни до існуючого штатного розкладу, що не протирічить закону.

В апеляційній скарзі позивач зазначає також про те, що підприємство не дотрималось порядку проведення зміни в організації виробництва і праці, оскільки не подало первинній профспілковій організації інформацію щодо причин наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, терміни проведення звільнень, а також не проведено необхідних консультацій з профспілковим органом. Однак вказані доводи апеляційної скарги стосуються правовідносин, які випливають із колективних трудових спорів між підприємством та профспілковим органом і не мають відношення до особистих трудових прав позивача.

Також підлягає відхиленню посилання апелянта на те, що наказ № 45 від 01 лютого 2019 року про зміни в організації виробництва і праці підписано виконуючим обов`язки генерального директора Аніщенком ОСОБА_6 , який не має відповідних повноважень. Так, на спростування вказаної обставини, до апеляційного суду підприємством надано копію наказу ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 31 січня 2019 року № 37-01-0С про виконання обов`язків Генерального директора даного підприємства першим його заступником ОСОБА_3 (а.с. 185).

Крім цього, апеляційна скарга містить також доводи стосовно того, що подання щодо згоди на звільнення позивача направлене 25 березня 2019 року голові цехового комітету, підписано неповноважною особою, а також, що цеховий комітет не зареєстрований в Реєстрі профспілок та їх об`єднань. Оскільки на це звернення не надано відповіді, то слід вважати, що згода профспілкового органу на звільнення позивача відсутня.

Так повноваження виконуючого обов`язки директора з персоналу та науково-технічної інформації НВКГ «Зоря»-«Машпроект» Кудіної О.О. підтверджено копією наказу вказаного підприємства від 01 березня 2018 року № 81-01-К (а.с.183).

В зв`язку з відсутністю належних доказів щодо повноважень саме цехового профспілкового комітету щодо розгляду питань з надання згоди на звільнення працівників, ухвалою суду апеляційної інстанції від 14 серпня 2019 року запитано згоду на звільнення ОСОБА_2 у первинної профспілкової організації. Ухвала отримана адресатом 16 вересня 2019 року (а.с.140). На підставі вказаної ухвали підприємство також звернулося з відповідним поданням до вказаної первинної організації (а.с. 147).

Листом від 17 жовтня 2019 року голова профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» повідомив, що оскільки ОСОБА_2 вже не є членом профспілки то відсутня необхідність розгляду вказаного питання (а.с. 156).

Відповідно до вимог ч.5 ст. 43 КЗпП України, у разі пропуску профспілкою встановленого законом строку щодо розгляду подання власника про розірвання трудового договору та надання свого рішення з цього питання вважається, що виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) дав згоду на розірвання трудового договору.

Враховуючи, що цеховий профспілковий комітет не надав відповіді на наведене звернення роботодавця, про що останній повідомив голову первинної профспілки 03 квітня 2019 року, такої відповіді не надано і первинною профспілковою організацією, відповідно до наведеної правової норми слід вважати, що така згода надана.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновки районного суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення районного суду, колегія доходить висновку про його відповідність вимогам норм матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим відсутні підстави для його зміни чи скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог ст. 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту 15 листопада 2019 року.

Судді: Т.З.Бондаренко

Т.В.Крамаренко

В.І.Темнікова