Дата документу 23.07.2019 Справа № 314/4191/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 314/4191/14 Головуючий у 1 інстанції: Беспалько Т.Д.
№ 22-ц/807/2460/19 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2019 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Полякова О.З.

секретар: Семенчук О.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року за заявою ПАТ КБ «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документу до виконання по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

Поновлено ПАТ КБ «ПриватБанк» строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання, а саме виконавчого листа № 314/4191/14-ц від 15.08.2014 року Вільнянського районного суду Запорізької області, строком на 1 рік, починаючи з дня набрання ухвали законної сили.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 в особі адвоката Карпенко В.Ю. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з направленням справи до суду першої інстанції для повторного вирішення питання щодо заяви про поновлення пропущеного строку.

Заслухавши у засіданні Запорізького апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З матеріалів справи вбачається, що у червні 2016 року банк звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При цьому він зазначив, що банк не мав можливості звернутися до ВДВС, тому що виконавчий лист було видано вже з пропуском строку його виконання.

Виходячи з аналізу ст. 371 ЦПК України, ст. 24 Закону "Про виконавче провадження" (в редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, а відтак дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Проте суд порушив правила ст. 371 ЦПК України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення), якою встановлений порядок вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та постановив ухвалу, яка не відповідає вимогам ст. 210 ЦПК України (в редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення).

Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що всупереч вимогам статті 210 ЦПК (в редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) України, суд лише констатував, що причини пропуску строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання є поважними, але не навів вмотивованих висновків та обґрунтування.

За зазначеною ст. 371 ЦПК заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі.

Натомість у справі відсутні будь-які докази повідомлення учасників справи про час та місце її розгляду.

Навпаки, як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу, справа була отримана суддею 14 06.2016 року, а вже 16.6.2016 року її було вирішено.

При цьому у справі не зазначено яким чином сторони повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Позбавивши учасників справи можливості приймати участь у розгляді питання про поновлення строку, суд не встановив фактичні обставини справи, які у відповідності до ст.371 ЦПК України та ст.ст.23,24 Закону України "Про виконавче провадження, (в редакції на час ухвалення оскаржуваного судового рішення) мають суттєве значення для правильного вирішення питання, не з`ясував чи були дійсні перешкоди та труднощі у стягувача для своєчасного отримання та пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Оскільки суд порушив порядок, встановлений процесуальним законом для вирішення заяви про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 червня 2016 року у цій справі скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для повторного вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено 29 липня 2019 року.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков