КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 362/3136/19 Головуючий у І інстанції Марчук О.Л.
ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Ігнатченко Н.В., розглянув в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, апеляційний суд, -

У С Т А Н О В И В :

у травні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, мотивуючи його тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 грудня 2012 року.

Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на момент подачі даного позову діти проживають разом з позивачем.

Оскільки сімейні відносини між сторонами не склалися, подальше проживання разом є не можливим, ОСОБА_1 просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_5 , визначити місце проживання малолітніх дітей разом з батьком.

19 червня 2019 року представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подано заяву про направлення справи за підсудністю на розгляд до Дарницького районного суду м. Києва.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року передано цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей на розгляд за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати дану ухвалу, оскільки вважає її незаконною та необґрунтованою.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував положення ч.2 ст. 28 ЦПК України та не прийняв до уваги, що двоє неповнолітніх дітей перебувають на утриманні саме позивача та проживають разом з ним.

30 жовтня 2019 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року залишити без змін.

Зокрема у відзиві зазначено, що неповнолітні діти не перебували на повному одноосібному утриманні позивача, що підтверджується відповідними доказами та яким дана належна оцінка судом першої інстанції.

За правилом пункту 9 частини 1 статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції щодо передачі справи на розгляд іншого суду.

Згідно із частиною 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з цим, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з таких підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин при вирішенні питання про підсудність необхідно застосовувати правила ч. 1 ст. 27 ЦПК України. Зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є АДРЕСА_1 .

Оскільки зареєстроване місце проживання відповідача не знаходиться у місті Васильків та Васильківському районі Київської області, тому справа не підсудна Васильківському районному суду Київської області.

Статтею 263 ЦПК України установлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Проте оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає указаним нормам.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві - це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України передбачені випадки підсудності справ за вибором позивача.

Так, ч. 2 ст. 28 ЦПК України встановлено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Дане положення встановлює правила підсудності на вибір позивача - альтернативної підсудності. Сутність цієї підсудності полягає у тому, що вона не виключає можливості звернення до суду за правилами загальної підсудності, а навпаки, поряд з цією, встановлює можливість звертатися до іншого або інших судів, тобто встановлює альтернативу - можливість для позивача обирати один із двох чи декількох судів.

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві. Якщо позивач при пред`явленні позову дотримався правил територіальної чи альтернативної підсудності, суд не має права повернути позивачеві позовну заяву з мотивів непідсудності справи цьому суду.

Отже, у разі коли в позовній заяві (справі) об`єднано дві та більше позовних вимог, підсудність яких належить як до правил загальної підсудності так і правил альтернативної підсудності, право вибору між судами належить виключно позивачеві.

Із поданої в травні 2019 року позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що територіально відноситься до Васильківського району Київської області.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 16 травня 2019 року, складеного начальником ССДС Васильківської РДА та головним спеціалістом ССДС Васильківської РДА, неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_2 ( а.с.35).

Отже, оскільки позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти, то позивач, звертаючись з позовною заявою до Васильківського міськрайонного суду Київської області за своїм зареєстрованим місцем проживання, не порушив вимог закону щодо територіальної (юрисдикції) підсудності.

Висновок суду першої інстанції про те, що дана справа за своєю територіальною підсудністю відноситься до Дарницького районного суду міста Києва є передчасним, оскільки із доданих до заяви від 11 червня 2019 року представника ОСОБА_2 - ОСОБА_6 про направлення справи за підсудністю доказів не вбачається місця проживання дітей саме у вищевказаному районі міста Києва.

Із поданих відповідачкою довідки від 04 червня 2019 року ФОП-СПД « ОСОБА_8 » та акту обстеження умов проживання від 28 березня 2019 року, на який суд першої інстанції послався при постановленні оскаржуваної ухвали, вбачається, що діти проживають разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_3 , що територіально не відноситься до Дарницького району міста Києва (а.с.57-58).

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про передачу справи за підсудністю до Дарницького районного суду міста Києва.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що місцевий суд належним чином не дослідив матеріали справи, не врахував вищенаведені обставини, у зв`язку з чим зробив передчасний та помилковий висновок щодо непідсудності даної справи Васильківському міськрайонному суду Київської області, що призвело до неправильного вирішення питання щодо підсудності справи, що відповідно до статті 379 ЦПК України, є підставою для скасування такої ухвали із направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 379, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2019 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: Д.О. Таргоній

С.А. Голуб

Н.В. Ігнатченко