Постанова

Іменем України

07 листопада 2019 року

м. Київ

справа № 263/1455/19

провадження № 61-14218св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Сердюка В. В., Грушицького А. І., Фаловської І. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року в складі колегії суддів: Мироненко І. П., Баркова В. М., Биліни Т. І,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішень судів

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 лютого 2019 року відкрито провадження в зазначеній цивільній справі.

Не погоджуючись з ухвалою про відкриття провадження, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом першої інстанції при відкритті провадження правил підсудності.

Постановою Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження залишено без змін.

Залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження в зазначеній цивільній справі, апеляційний суд виходив із того, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з останнього аліментів, за правилами статті 27 ЦПК України, а саме за зареєстрованим місцем проживання відповідача - АДРЕСА_2 , з огляду на те, що вказана адреса територіально відноситься до Центрального району м. Маріуполя.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У липні 2019 року ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

У касаційній скарзі заявник вказує на те, що він та його адвокат не були належним чином повідомлені про розгляд справи апеляційним судом, в результаті чого, апеляційний суд розглянув справу у їх відсутність, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 06 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у зазначеній цивільній справі, витребувано матеріали справи та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення- без змін, оскільки його ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Рішення суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ЦПК України щодо законності та обґрунтованості.

Виклад фактичних обставин справи

Судом установлено, що ОСОБА_1 у січні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

У позовній заяві ОСОБА_1 адресу свого місця проживання вказує: АДРЕСА_3 , при цьому долучає довідку, видану виконкомом Нікольської селищної ради Нікольського району Донецької області, та копію паспорта, в яких зареєстрованим місцем її проживання зазначено: АДРЕСА_4 .

Адреса місце проживання відповідача ОСОБА_2 в позовній заяві зазначена: АДРЕСА_2 .

Згідно з відповіддю відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради від 11 лютого 2019 року, яка надана на запит суду, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 з 29 серпня 2000 року по теперішній час.

При цьому в апеляційній скарзі ОСОБА_2 адресу свого місця проживання зазначив: АДРЕСА_5 .

Нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частина перша статті 28 ЦПК України передбачає, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визначення батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Отже, вказана стаття встановлює випадки альтернативної підсудності, за якої позов за вибором позивача може бути пред`явлений в одному з двох і більше судів. Положення цієї статті не є імперативними, а дають лише право вибору позивачу, а не обов`язок, щодо пред`явлення відповідного позову в одному з двох і більше судів.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Таким чином, Верховний Суд не має права встановлювати обставини справи і оцінювати докази.

Враховуючи наведене, приймаючи до увагиположення статті 27 ЦПК України щодо підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, суди дійшли правильного висновку, що справа підсудна Жовтневому районному суду м. Маріуполя Донецького області, оскільки подана за зареєстрованим місцем проживання відповідача, а тому судом першої інстанції правильно відкрито провадження в цій справі.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач та його адвокат не були належним чином повідомлені про розгляд справи апеляційним судом, в результаті чого, апеляційний суд розглянув справу у їх відсутність, що є порушенням їх процесуальних прав, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

За правилами частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першою статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коди повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. 01 листопада 2001 року між СГК «Тур`є» та ПП ОСОБА_4 укладений договір оренди ремонтної майстерні, який у подальшому пролонгувався.

10 березня 2004 року між сторонами укладений новий договір оренди приміщення майстерні на один рік, встановлено орендну плату у розмірі 1 200,00 грн на рік, а також зобов`язано орендаря провести роботу з підготовки документів для приватизації об`єкта нерухомості за СГК «Тур'є».

Рішенням Виконавчого комітету Тур`ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області від 10 січня 2006 року № 2 оформлено право власності на спірну ремонтну майстерню за СГК «Тур`є».

17 лютого 2006 року СГК «Тур`є» Виконавчим комітетом Тур`ївської сільської ради Старосамбірського району Львівської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - ремонтну майстерню загальною площею 255,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_6 .

22 лютого 2006 року Самбірське міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвало за СГК «Тур`є» право власності на указане нерухоме майно.

Відповідно до мотивувальної частини постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 06 лютого 2009 року, Старосамбірським РВ ГУ МВСУ у Львівській області за результатами перевірки заяви директора СГК «Тур`є» про неправомірні дії ОСОБА_4 , після виготовлення технічної документації на приміщення ремонтної майстерні директор СГК «Тур`є» Герасим Б. М . запропонував ОСОБА_4 оплатити за неї приблизно 21 000,00 грн, на що останній відмовився.

Разом із тим, із червня 2006 року ПП ОСОБА_4 припинив сплачувати орендну плату, у зв`язку з чим наказом директора СГК «Тур`є» Герасимом Б. М. від 27 листопада 2006 року № 5 розірвано в односторонньому порядку з 01 грудня 2006 року договір оренди від 10 березня 2004 року, укладений між СГК «Тур`є» та ПП ОСОБА_4 .

Після розірвання в односторонньому порядку договору оренди з ПП ОСОБА_4 ., СКГ «Тур`є» реалізувало спірне нежитлове приміщення ПП ОСОБА_6 за 20 936,00 грн, вказана сума згідно з касовими ордерами від 20 та 21 грудня 2006 року № № 8, 9 ОСОБА_6 сплачена на рахунок СГК «Тур`є».

Водночас 26 грудня 2006 року відповідно до платіжного доручення № 11 ПП ОСОБА_4 також оплатив 14 329,94 грн за ту ж саму ремонтну майстерню

При цьому наказ директора СГК «Тур`є» від 27 листопада 2006 року про розірвання договору оренди позивачем не оспорюється та є чинним.

Із 17 лютого 2011 року ПП ОСОБА_4 . припинив свою підприємницьку діяльність.

При цьому, частина друга вказаної статті передбачає, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тобто процесуальним законом суду апеляційної інстанції надано право розгляду справи за відсутності сторін, які належним чином повідомлені про розгляд справи, незалежно від причин їх неявки.

Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, призначену на 27 червня 2019 року, що підтверджується клопотанням про перенесення розгляду справи на іншу дату у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 у відрядженні, поданим на адресу апеляційного суду в день судового засідання 27 червня 2019 року його представником ОСОБА_8 . Проте до клопотання заявником не надано належних доказів на підтвердження поважності причин неявки в судове засідання відповідача або його адвоката.

Виходячи з викладеного, апеляційний суд у межах своїх повноважень дійшов обґрунтованого висновку про визнання неявки відповідача ОСОБА_2 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, з огляду на те, що відповідач та його представник були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Крім того, відповідно до частини другої статті 410 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одним лише формальних міркувань.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані рішення без змін із підстав, передбачених статтею 401 ЦПК України.

Керуючись статтями 401, 406, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Донецького апеляційного суду від 27 червня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Сердюк А. І. Грушицький І. М. Фаловська