Справа № 446/396/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.07.2019 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді: Костюк У. І.

за участю секретаря Коваль В.А.

з участю позивача ОСОБА_1

представнитка третьої особи ОСОБА_2 .

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Кам`янка -Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 третьої особи органу опіки та піклування Кам`янка -Бузької райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

В С Т А Н О В И В :

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 третьої особи органу опіки та піклування Кам`янка -Бузької райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що він є власником Ѕ житлового будинку АДРЕСА_1 . У даному будинку крім нього зареєстровані його дружина ОСОБА_6 , 1955 р.н., донька ОСОБА_3 , 1978 р.н., онучка ОСОБА_4 , 2014 р.н., онук ОСОБА_5 , 2000 р.н., онук ОСОБА_7 , 2001 р.н. Понад шість років його донька ОСОБА_3 та онук ОСОБА_5 , зареєстровані за зазначеною адресою, проте не проживають, а ОСОБА_4 , не проживає з дня народження. В добровільному порядку відповідачі не бажають вчинити дії з метою зміни місця реєстрації. Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом оскільки відсутні без поважних причин понад рік у даному житловому приміщенні, тому він звернувся до суду.

В судовому засіданні позивач просив позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, проти заочного рішення не заперечив.

Представник третьої особи служби у справах дітей Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області в судовому засіданні заперечила проти позову в частині визнання ОСОБА_4 , 2014 р.н., такою, що втратила право користування житловим будинком та підтримала висновок комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації про недоцільність визнання ОСОБА_4 ,2014 р.н., особою, що втратила право користування житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідачі ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, причин своєї неявки не повідомили та не подали до суду відзив на позовну заяву .

Враховуючи повторну неявку відповідачів в судове засідання та відсутність заперечень позивача щодо проведення заочного розгляду справи, суд відповідно до вимог ч. 4 ст. 223, ст.280 ЦПК України вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши позивача, представника третьої особи, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що Ѕ житлового будинку по АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , що підтверджується реєстраційним посвідченням від 31.05.1976.

Згідно з довідкою №101 від 04.02.2019 про склад сім`ї, виданої Новояричівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , крім ОСОБА_1 , зареєстровані- дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , онук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Актами перевірки житлового будинку по АДРЕСА_1 від 18.07.2018, 22.10.2018, 24.01.2019, встановлено, що у вказаному житловому будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на день перевірки в даному будинку не проживають. ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в даному будинку не проживають протягом останніх 6 років.

Відповідно до довідки від 01.10.2018 № 973, виданої виконкомом Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_3 , 1978 р.н., не зареєстрована, але проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У будинку не зареєстровані, але проживають ОСОБА_10 ,1981 р.н.- чоловік, ОСОБА_4 , 2014 -донька, ОСОБА_5 , 2000 р.н. - син.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на ту обставину, що відповідачі не проживаю за місцем своєї реєстрації понад один рік без поважної причини, не сплачують комунальні послуги.

Частинами 1, 4 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст. 64 ЖК України, зокрема дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом зазначеної норми член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік.

Позивач просить про визнання ОСОБА_5 , таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 відсутній понад один рік за вказаною адресою, доказів поважності причин такої відсутності сторонами не надано, а судом не здобуто, з врахуванням наведеного, з метою недопущення подальшого порушення права позивача на вільне користування та розпорядження належним йому майном, суд приходить до висновку про підставність позовної вимоги.

Що стосується позовних вимог визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , такими, що втратили право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 судом встановлено наступне.

Відповідач ОСОБА_3 , її малолітня донька ОСОБА_4 проживають у с. Зашків Жовківського району Львівської області.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, а також з урахуванням того, що даний спір фактично стосується і житлових прав малолітньої дитини, суд приходить до наступного.

Так, ст. 27 Конвенції про права дитини, ст. ст. 17, 18 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 7 СК України закріплено, що у всіх діях щодо дитини, до досягнення її повноліття, незалежно від того ким вони здійснюються, має бути забезпечено максимально можливе врахування інтересів неповнолітньої дитини.

Пунктами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно із ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Так, на момент розгляду справи по суті, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не досягла десяти років.

Отже, у даному випадку існує взаємозв`язок між місцем реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки місце проживання останньої визначається за місцем проживання матері.

З вищевикладеного слідує, що втрата відповідачкою ОСОБА_3 права на користування квартирою, потягне за собою порушення прав малолітньої ОСОБА_4 , оскільки остання в силу свого віку не може самостійно проживати за місцем реєстрації та обирати місце проживання.

За вказаних обставин вимоги про визнання малолітньої особи, що втратила право користування житловим приміщенням, за даних конкретних обставин суперечать інтересам малолітньої дитини, відтак, суд, не може визнати обґрунтованими вимоги позивача про визнання втратившим права на користування житлом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а тому в задоволенні такої позовної вимоги - відмовляє.

Одночасно, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_5 слід стягнути судовий збір в користь позивача в розмірі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268,280-282 ЦПК України, суд

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третьої особи органу опіки та піклування Кам`янка -Бузької райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_5 , 2000 р.н. таким, що втратив право на користування житловим приміщенням будинком АДРЕСА_1 , в решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 384,20 (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. АДРЕСА_2 , інші відомості не відомі.

Відповідач: ОСОБА_5 , 2000 р.н., прож. АДРЕСА_2 , інші відомості не відомі.

Третя особа: Орган опіки та піклування Камянка-Бузької районної державної адміністрації ,80400, вул.. Незалежності,27 в м. Камянка-Бузька, Львівської області.

Повний текст рішення виготовлено 01.08.2019.

Суддя Костюк У.І.