Номер провадження: 22-ц/813/1476/19
Номер справи місцевого суду: 495/770/17
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2019 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: № 495/770/17

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Віцько А.І.,

учасники справи:

- скаржник - ОСОБА_1 ,

- заінтересовані особи 1) Державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Демьянов Є.В., 2) Державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Сударікова А.О., 3) Хазова ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Демьянов Є.В., Державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Сударікова А.О., ОСОБА_3 на неправомірні дії, бездіяльність та рішення державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В. у виконавчому провадженні ВП № 50850906, за апеляційною скаргою адвоката Кіріяк Наталі Володимирівни представника ОСОБА_1 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Шевчук Ю.В. об 11 годині 15 хвилині 22 травня 2018 року, про відмову в задоволенні скарги,

встановив:

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищенаведеною скаргою, в якій, з урахуванням уточнень вимог скарги, просить: 1) визнати дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Демьянова Є.В. щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.04.2016 року, складення акту опису й арешту майна від 24.05.2016 року, винесення постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 24.01.2017 року, винесення постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 31.01.2017 року - неправомірними; 2) визнати бездіяльність державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В. щодо неповідомлення боржника про проведення виконавчих дій, протиправною; 3) визнати дії державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сударікової А.О. щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2017 року, неправомірними; 4) скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.04.2016 року; 5) скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В. про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 24.01.2017 року; 6) скасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В. про виправлення помилки у процесуальному документі від 31.01.2017 року; 7) cкасувати постанову державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Сударікової А.О. про закінчення виконавчого провадження від 31.01.2017 року; 8) зобов`язати державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В. провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що 26 січня 2017 року він був ознайомлений із матеріалами виконавчого провадження. Зі скаргою він звернувся 06 лютого 2017 року, тобто, 10-денний строк на звернення до суду ним не був пропущений.

26.01.2017 року в результаті ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження ОСОБА_1 було надано відповідні копії документів виконавчого провадження, з яких останній дізнався про порушення його законних прав та інтересів. Так, як слідує з матеріалів виконавчого провадження 15.04.2016 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Дем`яновим Є.В., на підставі заяви про примусове виконання від 14.04.2016 року, поданої ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 , виконавчого листа № 495/543/16-ц, виданого 18.03.2016 року, відкрито виконавче провадження ВП №50850906.

До заяви про відкриття виконавчого провадження додано копію довіреності від 20.02.2016 року на ім`я ОСОБА_4 , яка не відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 9 Закону України Про виконавче провадження (від 21.04.1999 № 606-ХІУ).

Як слідує з вказаної постанови, було надано строк до 21.04.2016 року самостійно виконати рішення.

Дану постанову скаржнику не було вручено вчасно у відповідності до вимог ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження (від 21.04.1999 № 606-ХІУ), незважаючи на наявність у матеріалах справи супровідного листа на його адресу. У день відкриття виконавчого провадження державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного равління юстиції Одеської області Дем`яновим Є.В. винесено станову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 15.04.2016 року, якою накладено арешт на все майно, що йому належить. При цьому, державним виконавцем не встановлено, яке саме майно належить боржнику, а також неправомірно збільшено суму звернення стягнення з - 33 851,46 грн. До - 37 297,11 грн..

В подальшому, 04.05.2016 року до відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області надійшла заява про вжиття заходів примусового виконання рішення суду, за підписом ОСОБА_5 А.І. в інтересах ОСОБА_3 .. До вказаної заяви додано копію довіреності від 07.09.2015 року на ім`я ОСОБА_6 , яка також не відповідає вимогам, встановленим ч. 5 ст. 9 Закону України Про виконавче провадження (21.04.1999 № 606-ХІV).

24.05.2106 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області Дем`яновим Є.В. складено акт опису й арешту майна, а саме - квартири АДРЕСА_1 . Вказану виконавчу дію державний виконавець проводив виключно у присутності ОСОБА_3 , натомість його про ведення опису й арешту майна не попереджено вчасно та позбавлено можливості захищати свої законні права та інтереси.

Як стало відомо державному виконавцеві він є власником виключно 1/4 частки вказаної квартири. Натомість, в порушення вимог діючого законодавства, державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна щодо всієї квартири.

Згідно із постановою державного виконавця про призначення суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 06.07.2016 року було призначено суб`єктом оціночної діяльності у виконавчому провадженні - ОСОБА_7 ..

В той же час, звіт про незалежну оцінку майна надано ЧП Брокбизнесконсалт, яким зроблено висновок про ринкову вартість майна у сумі - 55 755,00 грн..

В подальшому, 17.11.2016 року інформацію про реалізацію вказаної квартири було розміщено у системі електронних торгів за стартовою ціною - 47 391,75 грн..

При цьому, відповідно п. 1 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5, вартість майна, визначена у звіті про оцінку майна, є дійсною на період реалізації арештованого майна.

Додатково до цього, лот це одиниця арештованого майна, що виставляється для продажу на електронних торгах або торгах за фіксованою ціною.

Однак, як виходить з матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем накладено арешт та проведено опис квартири АДРЕСА_1 , однак у якості лота зазначено саме - 1/4 вказаної квартири, що не відповідає вимогам зазначеного Порядку.

Крім того, відповідно до ст. 366 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржник, кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публвічних торгів або переведення на нього прав та обов`язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

Проте, у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які документи, що підтверджують вказані обставини. Таким чином, арешт та опис майна, а також його примусова реалізація проведена державним виконавцем з порушенням вимог діючого законодавства.

Як наслідок, в подальшому згідно із постановою про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу, було протиправно передано його 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 ..

Додатково до цього, державний виконавець допустив порушення його прав у виконавчому провадженні, оскільки своїми протиправними діями він позбавив скаржника права брати участь у вчиненні виконавчих дій, заявляти клопотання, надавати усні та письмові пояснення при цьому, користуватися іншими правами, наданими мені законом.

Додатково до цього, відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій, або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може з власної ініціативи відкласти проведення виконавчих дій на строк до 10 робочих днів, про що виносить відповідну постанову.

Таким чином, державний виконавець Дем`янов Є.В. знав про наявність зазначених обставин, проте проводив виконавчі дії з порушенням прав скаржника.

Додатково до цього, у лютому 2017 року за його поштовою адресою надійшла постанова державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Дем`янова Є.В. від 31.01.2017 року про виправлення помилки у процесуальному документі, разом із супровідним листом від 31.01.2017 року № 304/22-27, відповідно до якої встановлено, що державним виконавцем у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, допущено помилку, а саме - невірно вказана дата видачі та орган реєстрації свідоцтва про право власності на майно боржника. Крім того, казано, що постанова про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу має серію ВП № 50850906, а не ВП № 48632265. Вказаною постановою державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Дем`янов Є.В. виправив помилки у документах виконавчого провадження, в тому числі, у постанові про передачу майна стягувану у рахунок погашення боргу ВП № 48632265 серію постанови з ВП № 48632265 на ВП № 50850906.

Водночас, відповідно до п. 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, серед обов`язкових реквізитів постанови як окремого документу зазначається зокрема номер виконавчого провадження, а такого реквізиту як серія постанови не передбачено.

Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України Про виконавче провадження реєстрація виконавчих документів, документів виконавчого провадження здійснюється в автоматизованій системі виконавчого провадження, якою забезпечується, в тому числі, виготовлення документів виконавчого провадження.

Таким чином, вищевказаними діями із виправлення помилки державний виконавець фактично підтверджує протиправність всіх своїх попередніх дій.

Додатково до зазначеної постанови на адресу скражника в цей же день також надійшла постанова державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Сударікової А.О. від 31.01.2017 року про закінчення виконавчого провадження, разом із супровідним листом від 31.01.2017 року № 253/22-27. В той час як в цей же день виконавчі дії у даному виконавчому провадженні виконував державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Дем`янов Є.В., натомість як державний виконавець Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Сударікова А.О. не мала повноважень щодо закриття виконавчого провадження та винесення вказаної постанови, яка також є незаконною (Т. 1 а. с. 1 4, 39 - 43).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2018 року у задоволенні вищевказаної скарги було відмовлено у повному обсязі.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доводи скаржника, викладені ним у скарзі, спростовуються матеріалами справи, а саме - копіями матеріалів виконавчого провадження, які містять дані про сповіщення ОСОБА_1 про проведення виконавчих дій. Що стосується вимог скарги в частині несповіщення ОСОБА_1 про здійснення опису майна боржника, то стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує проведення арешт майна боржника, не передбачає обов`язкової присутності боржника при цих діях. Одночасно суд приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 було ознайомлено під розписку про проведення опису майна та роз`яснено, що його неявка не є перешкодою для подальшої реалізації майна. Що стосується інших вимог скарги, а саме - щодо визнання неправомірними дій та скасування постанов державного виконавця щодо передачі майна стягувачу, виправлення помилки та закінчення виконавчого провадження, то вказані постанови винесені у відповідності до вимог діючого законодавства, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження (Т 2, а. с. 21 - 27).

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги його скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу постановлено судом першої інстанції при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що йому не було вручено постанову про відкриття виконавчого провадження вчасно. Отже, як на думку ОСОБА_1 , державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області Дем`яновим Є.В. було порушено приписи ч. 1 ст. 31 Закону України Про виконавче провадження (від 21.04.1999 року № 606-ХІУ).

ОСОБА_1 та його представник адвокат Кіріяк Н.В. у судовому засіданні підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник стягувача ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволенні апеляційної скарги заперечував. Просив апеляційну скаргу залишити без задоволення. Оскаржувану ухвалу суду просив залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили, заяв, клопотань, відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому вирішені питання щодо розгляду скарги на дії державного виконавця, освідомленість учасників справи про її розгляд, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з`явились у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів, погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні вимог вказаної скарги з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки за прострочення сплати аліментів. Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.02.2016 року вказаний позов було частково задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість по аліментам на утримання дітей - доньки ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_9 , у розмірі - 33 851,46 грн.. На виконання цього рішення 18.03.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області видано виконавчий лист.

14 квітня 2016 року представником ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_4 до Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області була подана заява про відкриття виконавчого провадження, до якої додані копія виконавчого листа, копія Свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 , а також довіреність, на підтвердження її повноважень як представника.

15 квітня 2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Демьяновим Є.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, яка, згідно супровідного листа, того ж дня, 15.04.2016 року була направлена ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 85).

15 квітня 2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Демьяновим Є.В. була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яка, згідно супровідного листа 15.04.2016 року також була надіслана на адресу скаржника - АДРЕСА_2 , а. с. 86).

21 квітня 2016 року державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Демьяновим Є.В. була внесена постанова про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі - 3 385,15 грн., яка, згідно супровідного листа, 21 квітня 2016 року була направлена на адресу ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 87).

21 квітня 2016 року на адресу скаржника ОСОБА_1 також був направлений виклик до державного виконавця Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Демьянова Є.В. (Т. 1, а. с. 89).

04 травня 2016 року від представника стягувача за довіреністю ОСОБА_6 до відділу надійшла заява, в якій стягувач вказує, що категорично не згодний з відрахуванням заборгованосі з пенсії по інвалідності ОСОБА_1 , і приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_1 житла, просить здійснити опис та арешт вказаного майна з метою його передачі ОСОБА_3 у рахунок погашення боргу (Т. 1, а. с. 93).

Згідно акту державного виконавця від 17.05.2016 року до відділу з`явився представник стягувачки - ОСОБА_6 та надав технічний паспорт та правовстановлюючі документи на квартиру АДРЕСА_1 , згідно яких ј частина вказаної квартири належить ОСОБА_1 , які були долучені до матеріалів виконавчого провадження (Т. 1, а. с. 98).

17 травня 2016 року ОСОБА_1 було направлено повідомлення, в якому вказано, що 24 травня 2016 року державним виконавцем буде проведено опис майна боржника, - 1/4 частини квартири за адресою - АДРЕСА_3 . 24 травня 2016 року даний опис майна було проведено у присутності понятих - ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та стягувача ОСОБА_3 .. Оригінал акту опису та арешту майна боржника того ж дня - 24 травня 2016 року був надісланий ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 104 - 106), який був вручений безпосередньо ОСОБА_1 28 травня 2016 року, що підтверджується відповідною розпискою у матеріалах виконавчого провадження (Т. 1, а. с. 113).

26 травня 2016 року державним виконавцем було надіслано листа СПД « ОСОБА_12 » оцінювачу ОСОБА_7 , згідно якого для реалізації ј частини квартири необхідно провести оцінку майна із залученням експерта та просить у 10-денний строк надати до відділу рахунок по виконанню робіт експерта щодо проведення оцінки майна.

Вказана Постанова про призначення суб`єкта оціночної діяльності від 06.07.2016 року також була надіслана на адресу ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 122).

З цією постановою, а також усіма документами та висновками щодо проведення оцінки, ОСОБА_1 був особисто ознайомлений 30.08.2016 року. Одночасно йому було роз`яснено, що у разі його незгоди з результатом визначення вартості чи оцінки майна, він має право подати державному виконавцю свої заперечення у 10-денний строк, також було роз`яснено, що у разі неявки ОСОБА_1 це не буде перешкодою для подальшої реалізації арештованого майна. Факт особистого ознайомлення ОСОБА_1 з даними документами підтверджується його особистим підписом та написом «Копію отримав та ознайомився» 30.08.2016 року» (Т. 1, а. с. 163).

14 вересня 2016 року державним виконавцем ОСОБА_13 Е ОСОБА_14 була направлена заявка на реалізацію арештованого майна до Одеської філії ДП «СЕТАМ» (Т. 1, а. с. 166).

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 212457 від 17.11.2016 року, торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (Т. 1, а. с. 171 - 172).

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 217688 від 07.12.2016 року, торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (Т. 1, а. с. 175).

Згідно протоколу проведення електронних торгів № 223570 від 28.12.2016 року, торги не відбулися через відсутність допущених учасників торгів (Т. 1, а. с. 176).

17 січня 2017 року стягувача ОСОБА_3 було повідомлено про те, що прилюдні торги не відбулись у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів (Т. 1, а. с. 177).

Листом від 17.01.2017 року, на ім`я начальника відділу, ОСОБА_3 повідомила, що має намір залишити за собою нереалізоване майно, зобов`язується сплатити різницю між вартістю майна та сумою боргу (Т. 1, а. с. 178).

24 січня 2017 року державним виконавцем Демьяновим Є.В. був винесений акт та постанова про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу у зв`язку з тим, що прилюдні торги не відбулись. Даний акт та постанова 24 січня 2017 року були надіслані ОСОБА_1 , та отримані ним особисто 06.01.2017 року, що підтверджується його особистим підписом на супровідному листі (Т. 1, а. с. 181).

31 січня 2017 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження (Т. 1, а. с. 196).

По справі виникли правовідносини щодо оскарження дій державного виконавця.

За правилами частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом № 1403-VIII.

Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» визначено основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) державними виконавцями органів державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус. Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3)

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із статтею 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За приписами частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року), порушенням яких, зокрема, апелянт обґрунтовує свою апеляційну скаргу, копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Державним виконавцем Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Демьяновим Є.В., 15.04.2016 року, було направлено ОСОБА_1 копію постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою останнього, зазначеною у виконавчому документі, що підтверджується супровідним листом (Т. 1, а. с. 85).

Апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаними правилами частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року) передбачено саме направлення постанови про відкриття виконавчого провадження зокрема боржнику. Отже, посилання ОСОБА_1 на неотримання останнім вказаної постанови, як на порушення правил частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року) є помилковим та безпідставним.

Таким чином, безпідставними є доводи апеляційної скарги про порушення державним виконавцем приписів частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» (від 21.04.1999 року).

З огляду на вищенаведені встановлені судами першої та апеляційної інстанції фактів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що доводи скаржника, викладені ним у своїй скарзі щодо не сповіщення останнього про проведення виконавчих дій, спростовуються матеріалами справи, а саме вищевказаними письмовими доказами, які містять дані про сповіщення ОСОБА_1 про проведення виконавчих дій. Вказане підтверджується, зокрема, актом державного виконавця від 16.05.2016 року, згідно якого до відділу з`явився ОСОБА_1 який повідомив, що від сплати боргу він не відмовляється, взяв реквізити для сплати боргу, а також пред`явив банківську квитанцію про сплату частини боргу безпосередньо на рахунок стягувача ОСОБА_3 (Т. 1, а. с. 95). Отже, скаржник ОСОБА_1 був обізнаний про існування та хід виконавчого провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги про несповіщення ОСОБА_1 щодо здійснення опису майна боржника, то вони також є безпідставними з огляду на те, що стаття 56 Закону України «Про виконавче провадження», яка регламентує проведення арешту майна боржника, не передбачає обов`язкової присутності боржника при цих діях. Одночасно суд апеляційної інстанції приймає до уваги той факт, що ОСОБА_1 було ознайомлено під розписку про проведення опису майна та роз`яснено ОСОБА_1 , що його неявка не є перешкодою для подальшої реалізації майна.

Інші доводи апеляційної скарги неконкретизовано. Вони зводяться до незгоди скаржника із вчиненням виконавчих дій та незгоди з негативним для апелянта результатом розгляду судом першої інстанції його скарги. Отже, ці доводи не можуть мати наслідком задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 ..

За правилами частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є недоведеними, апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

За правилами, передбаченими п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив ухвалу про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 без порушень діючого законодавства, підстави для її скасування, зміни в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , а також для прийняття доводів апелянта та його представника відсутні, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 380, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргуадвоката Кіріяк Наталі Володимирівни представника ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

УхвалуБілгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 травня 2018 року про відмову в задоволенні скарги залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 13 листопада 2019 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе