Ухвала

02 серпня 2019 року

м. Київ

справа № 754/4297/18

провадження № 61-14103ск19

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Сакари Н. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за заявою Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 про визнання ОСОБА_1 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року призначено судово-психіатричну експертизу по справі за заявою Київської міської психоневрологічної лікарні №2 про визнання особи недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 11 квітня 2018 року про призначення судово-психіатричної експертизи залишено без задоволення. Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 квітня 2018 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6-8, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Оскарження постанови суду апеляційної інстанції, ухваленої за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції, якою призначено судово-психіатричну експертизу, у наведеній вище статті 389 ЦПК України, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

З тексту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 , подаючи касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року, оскаржує ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 11 квітня 2018 року про відкриття провадження у справі. Разом з тим, ця ухвала не була переглянута в апеляційному порядку, що не дає права ОСОБА_1 її оскаржити в касаційному порядку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine, № 29458/04, № 29465/04, § 24) вказав, що фраза «установленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, враховуючи норми ЦПК України та компетенційну складову у понятті «судом, установленим законом», Верховний Суд встановив, що повноваження розглядати питання, які виходять за межі компетенції суду касаційної інстанції, є помилковими (рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2012 року у справі «ТОВ «Фірма Верітас» проти України» ( Firma Veritas v. Ukraine, № 2217/07, § 28).

У відповідності до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 353, 389, 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 20 червня 2019 року у справі за заявою Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 про визнання ОСОБА_1 недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення опікуна.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя Н. Ю. Сакара