Справа № 461/3043/19 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/1688/19 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2019 року м.Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: ОСОБА_1 , його представника

ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3

ОСОБА_4 ,представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 26 квітня 2019 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

25.04.2019 року, до пред`явлення позову, ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив забезпечити його майбутній позов про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 та рішення про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_3 , шляхом встановлення заборони проводити ремонтно-будівельні роботи у цьому будинку.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що він є власником квартири АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_3 у цьому ж будинку на підставі договору дарування від 24.05.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М. та зареєстрованого в реєстрі за №276.

Вказана квартира (№ АДРЕСА_3 ) має загальну площу 38,3 кв.м. та складається з однієї житлової кімнати площею 19,1 кв.м. і кухні, господарського приміщення площею 6,8 кв.м. та комор на горищі площами 146,3 кв.м. та 77,6 кв.м., хоча в попереднього власника цієї квартири ОСОБА_5 до складу квартири жодного господарського приміщення не входило.

Заявник вважає, що ОСОБА_3 незаконно набула у власність приміщення в межах горища будинку, оскільки горище є допоміжним приміщенням і належить на праві спільної сумісної власності всім співвласникам квартир у багатоквартирному будинку.

Вказує, що в даний час у будинку, зокрема на горищі, проводяться інтенсивні ремонтні роботи і жодних дозвільних документів на проведення таких робіт власник квартири ОСОБА_3 заявнику не надала.

Необхідність забезпечення позову в такий спосіб заявник обґрунтовує тим, що власник квартири ОСОБА_3 або будь-які інші особи можуть безперешкодно проводити ремонтно-будівельні роботи у будинку, зокрема на його горищі, а тому ефективний захист порушених прав заявника, за захистом яких він має намір звернутись до суду, може бути недосягнутим.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 26 квітня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив заявник ОСОБА_1 , просить її скасувати з підстав порушення норм процесуального права та постановити нову, якою його заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано і безпідставно відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, адже невірно послався на недоведеність заявником обставин, з якими закон пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову у даній категорії спорів, а також не звернув уваги, що на цій стадії цивільного процесу заявник не повинен подавати докази, а суд їх оцінювати, оскільки це необхідно робити одночасно з поданням позовної заяви або під час підготовчого провадження.

Звертає увагу, що обґрунтованість позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Також наголошує, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у запропонований заявником спосіб та здійснення майбутніми відповідачами фактичних дій щодо предмета позову під час розгляду справи по суті, матиме своїм наслідком необхідність подання нового позову про приведення горища у попередній стан.

Заслухавши пояснення сторони заявника в підтримання апеляційної скарги, заперечення інших учасників, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи, має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Частиною 10 статті 150 ЦПК України передбачено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» (п.п. 4, 10) роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність вжиття заходів забезпечення до подання позову має бути викликана винятковими обставинами, за яких потрібно діяти невідкладно (якнайшвидше).

Таких обставин, які б підтверджували необхідність забезпечити майбутній позов заявника про визнання договору дарування квартири недійсним у вказаний ним спосіб до подання цього позову, заявником не наведено, оскільки посилання заявника лише на те, що в даний час на горищі будинку у належних власнику ОСОБА_3 приміщеннях квартири проводяться ремонтні роботи і заявнику невідомо про наявність для цього відповідних дозвільних документів на проведення таких робіт, не є тією обставиною, яка б вказувала на невідкладність вирішення питання щодо вжиття заходів забезпечення, про які просить заявник, а тому колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення такого у встановленому законом порядку.

Таким чином, визначених процесуальним законом і наведених вище підстав для вжиття заходів забезпечення, про які просить заявник, немає, а тому оскаржувану ухвалу суду першої інстанції необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 26 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2019 року

Головуючий: Бойко С.М.

Судді: Копняк С.М.

Ніткевич А.В.