П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2019 року місто Київ

Єдиний унікальний номер справи 373/479/19

Номер провадження № 22-ц/824/10251/2019

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Вербової І.М., суддів: Саліхова В.В., Соколової В. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року, ухвалене під головуванням судді Реви О.І., у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У березня 2019 року Акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 29 березня 2016 року у розмірі 21 962 грн. 13 коп. та судових витрат у розмірі 1 921 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 29 березня 2016 року, відповідно до якої отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердила свою згоду, що підписана Заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг.

Крім того, підписуючи вищевказану заяву, ОСОБА_1 підтвердила факт, що була повністю поінформована про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк».

Свідченням про приєднання відповідача до угоди є користування останньою картковим рахунком та використання кредитних коштів, що повністю узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 642 УК України.

Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, натомість остання не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 18 лютого 2019 року склала 21 962 грн. 13 коп., з яких 11 031 грн. 96 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 3 636 грн. 12 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5 472 грн. 04 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 300 грн. - нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу на суми від 100 грн., а також штрафи, а саме 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 022 грн. 01 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року (а.с. 45 - 47) у задоволенні позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду, 11 червня 2019 року АТ КБ «Приватбанк» направило апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на незаконність рішення суду, ухвалення його з порушенням норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого та незаконного рішення суду, просило скасувати рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 29 березня 2016 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

31 січня 2017 року кредитний ліміт було збільшено до 3 800 грн.

Укладаючи даний кредитний договір сторони за власним волевиявленням досягли всіх істотний умов на власноручно його підписали, чим взяли на себе зобов`язання з належного його виконання.

Своїм підписом в Заяві відповідач засвідчила згоду з умовами кредитування та отримання кредиту саме на таких умовах. Крім того, відповідно до Заяви ОСОБА_1 зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Відповідач не оспорювала укладення кредитного договору, не спростовувала розрахунок заборгованості, не довела відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов кредитного договору належним чином та не заперечувала проти наявності між сторонами кредитних зобов`язань.

Враховуючи вищенаведене, є доведеним факт укладання кредитного договору між сторонами, що складається не лише з Заяви, а й з Умов та правил надання банківських послуг.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 червня 2019 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, надано строк для подачі відзиву.

Відзиву подано не було.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 липня 2019 року закінчено проведення підготовчих дій, призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення осіб, які брали участь у справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29 березня 2016 року ОСОБА_1 підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 10) .

При підписанні вказаної Анкети-заяви відповідач надаласвою згоду, що дана Заява, разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, складають між нею та банком Договір про надання банківських послуг. ОСОБА_1 підтвердила ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг. Крім того, остання вказала, що їй роз`яснено та зрозуміло умови кредитування, відомості про сукупну вартість кредиту та надано рекламний буклет з тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки, зарахування на цю картку суми кредиту, зняття коштів відповідачем, відкриття рахунків на ім`я відповідача.

Крім того, з розрахунків заборгованості, наданих позивачем, неможливо перевірити правильність нарахування відповідних сум.

Виходячи зі змісту частин 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів у не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.

Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування.

Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки.

Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит;

порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ КБ Приватбанку, Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а так само Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт.

Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Договір укладається терміном на п`ять років. Якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна сторона із сторін письмово не відмовилась від договору, він продовжується на такий же термін.

Як вбачається з матеріалів справи, у Анкеті-заяві містяться лише анкетні дані відповідача та волевиявлення останньої на отримання кредитної картки.

Відповідно до Витягу з Умов та правил надання банківських послуг банк у разі прийняття позитивного рішення випускає клієнту картку на підставі Заяви.

Разом з тим, з копії Анкети-заяви неможливо встановити, яке саме рішення було прийнято банком та тип банківської картки, яку отримала відповідач: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», у разі її отримання, а, отже, і відсоткову ставку за користування кредитом, яка безпосередньо залежить від типу банківської картки.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що підписана Анкета-заява є належним підтвердженням ознайомлення відповідача з умовами кредитування, не спростовують висновків суду першої інстанції, оскількипозивачем не надано підписаних ОСОБА_1 Умов та правил надання банківських послуг, які містять істотні умови договору.

З Анкети-заяви, долученої до позовної заяви, вбачається, що відповідач підтвердила ознайомлення з вищевказаними Умовами, однак не відомо в якій саме редакції.

Як зазначає у своїх висновках Велика Палата Верховного Суду правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору (справа № 342/180/17).

Крім того, позивачем не надано будь-яких відомостей стосовно номеру карткового рахунку, відкритого на ім`я відповідача, та даних щодо відсоткової ставки і типу кредитної картки.

Так, позивач стверджує, що відповідач отримала кредитні кошти у розмірі 1 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, однак в Анкеті-заяві не було визначено розміру кредитного ліміту.

Крім того, позивачем зазначено, що 31 січня 2017 року відбулось збільшення кредитного ліміту до 3 800 грн., однак в матеріалах справи відсутні докази про ознайомлення відповідача зі збільшенням кредитного ліміту.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, пенею за прострочене зобов`язання, пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафів: фіксованої частини та процентної складової.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору (справа № 342/180/17).

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 11 031 грн. 96 коп., оскільки позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення в частині відмови задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

Відповідно до приписів ч. 13. ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з квитанції № PROM7BCB3S від 27 лютого 2019 року скаржником сплачено судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1 921 грн.

Як вбачається з квитанції № PROM1BTJSI від 11 червня 2019 року скаржником сплачено судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 2 881 грн. 50 коп.

Враховуючи вищенаведене є підстави для стягнення з відповідача на користь скаржника судових витрат у розмірі 2 412 грн. 38 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2019 року - скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та ухвалити в цій частині нові нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором № б/н від 29 березня 2016 року у розмірі 11 031 (одинадцять тисяч тридцять один) грн. 96 коп.

У іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 412 (дві тисячі чотириста дванадцять) грн. 38 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повне судове рішення складено 24 липня 2019 року.

Суддя-доповідач: І.М. Вербова

Судді: В.В. Саліхов

В. В. Соколова