копія
ЄУН справи 678/1478/18 Провадження № 2-678-207/19
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 вересня 2019 року смт. Летичів
Летичівський районний суд Хмельницької області у складі:
головуючого - судді Лазаренка А.В.,
за учавстю секретаря Непийводи Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Летичів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, посилаючись на те, що вони є членами Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права". З метою захисту своїх прав, змушені звернутись до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, з огляду на такі обставини.
Позивачка, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Від шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 .
Син позивачів, старший лейтенант ОСОБА_3 , у період з 16.09.2014 року по 30.11.2014 року; з 11.12.2014 року по 31.01.2015 року; з 11.02.2015 року по 29.08.2015 року безпосередньо приймав участь в боях за захист і незалежність суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області.
21.06.2015 року ОСОБА_3 прибув до району виконання завдань 72 окремої механізованої бригади (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) до міста Волноваха Волноваського району Донецької області.
28.08.2015 року близько 15 год.00 хв. почався обстріл бойових позицій і розташування 6 МР 2 мотострілецької бригади, на північно-західній околиці с.Гранітне Волноваського району Донецької області з боку російських бойовиків з танкової гармати. Під час обстрілу, близько 15 год. 15 хв. ОСОБА_3 разом з прапорщиком ОСОБА_4 їхав на автомобілі планового об`їзду бойових позицій у розташування 6 МР. Приблизно за 10 метрів до входу приміщення майстерні колишньої Гранітненської філії районного об`єднання «Сільгосптехніка», поряд із автомобілем розірвався танковий 122 мм осколочний снаряд. В наслідок цього ОСОБА_3 був уражений осколками снаряду і вибуховою хвилею викинутий із автомобіля назовні. Прапорщик ОСОБА_4 загинув на місці.
Військові медики 2 мотострілецької бригади надали ОСОБА_3 першу медичну допомогу, і близько 15 год. 50 хв. евакуювали його до Волноваської центральної лікарні, де йому була проведена відповідна хірургічна операція, але характер отриманих травм виявився несумісним із життям. В 00 год. 40 хв., ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер у реанімаційному відділенні Волноваської центральної лікарні.
Зокрема, вищезазначеним судовим рішенням було встановлено факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,при виконанні обов`язку військової служби 29.08.2015 року в районі міста Волноваха Волноваського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Отже, внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області України було порушено невід`ємне право на життя ОСОБА_3 , передбачене статтею 2 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (ратифікована Законом України №475/75-ВР від 17.07.1997 р.).
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 р. розпочалася військова агресій Російської Федерації проти України, внаслідок якої була анексована територій Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької га Луганської областей України, а тому не підлягають доказуванню згідно із приписами ч. 3 ст.82 Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройної агресії Російської Федерації та подолання її наслідків", схваленою постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 р. № З37-V111 друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти Україні розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014 р.) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014 р.).
За змістом абзацу 2 постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04.02.2015 р. №145-VІІ, з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганською областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки".
Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. N4 20-VIII затверджено звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.
Позивачі посилаються на те, що в результаті зазначених подій їм було завдано значної моральної шкоди.
Згідно з ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя ОСОБА_3 , Російська Федерація завдала їм тяжких моральних страждань, грубо порушила їх право на повагу до сімейного життя.
У відповідності до ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Внаслідок втрати сина ОСОБА_3 , який загинув в peзультаті збройної агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, батьки, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відчувають безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, втратили душевний спокій, постійно відчувають незахищеність та розчарування.
Через загибель сина ОСОБА_3 вони втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчувають страждання від втрати рідної людини, що не дає їм можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя, вони постійно знаходяться в стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями.
Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та маючи на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Позивачі вважають, що незаконними діями з боку Російської Федерації було порушено невід`ємне право ОСОБА_3 на життя, гарантоване статтею 2 Європейської Конвенції, їх право на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданої їм.
Розмір моральної школи, що має бути відшкодований позивачам, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначений ними на рівні 1 885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. кожному, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро).
Розмір моральної шкоди був встановлений позивачами з урахуванням характеру і обсягу завданих їм моральних страждань, істотного порушення конституційних прав їх сина, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчувають роками через неможливість відновити порушені права. Також при визначенні розміру моральної шкоди вони керувалась практикою Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права.
Просять стягнути з Російської Федерації на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 1 885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. кожному, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро).
Ухвалою судді Летичівського районного суду від 30.11.2018 року позовна заява ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди прийнята до провадження та призначено підготовче судове засідання.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не прибули, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутність, просять позов задовольнити.
Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в порядку ст. 128 ЦПК України, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення судової повістки, в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, посилаючись на те, що вони є членами Громадської організації "Всеукраїнський рух "Сила права". З метою захисту своїх прав, змушені звернутись до суду із позовною заявою про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, з огляду на такі обставини.
Позивачка, ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданим Летичівським РВ УДМС України в Хмельницькій області 05.05.1998 року.
Позивач, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області. Зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданим Летичівським РВ УДМС України в Хмельницькій області 08.05.1997 року.
Від шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Чаплянською сільською радою Летичівського району Хмельницької області 20.12.1979 року.
Син позивачів, старший лейтенант ОСОБА_3 , у період з 16.09.2014 року по 30.11.2014 року; з 11.12.2014 року по 31.01.2015 року; з 11.02.2015 року по 29.08.2015 року безпосередньо приймав участь в боях за захист і незалежність суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області, що підтверджується довідкою №199, виданою Військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 29.09.2015 року.
21.06.2015 року ОСОБА_3 прибув до району виконання завдань 72 окремої механізованої бригади (військова частина польова пошта НОМЕР_1 ) до міста Волноваха Волноваського району Донецької області, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №175 від 21.06.2015 року.
28.08.2015 року близько 15 год.00 хв. почався обстріл бойових позицій і розташування 6 МР 2 мотострілецької бригади, на північно-західній околиці с.Гранітне Волноваського району Донецької області з боку російських бойовиків з танкової гармати. Під час обстрілу, близько 15 год. 15 хв. ОСОБА_3 разом з прапорщиком ОСОБА_4 їхав на автомобілі планового об`їзду бойових позицій у розташування 6 МР. Приблизно за 10 метрів до входу приміщення майстерні колишньої Гранітненської філії районного об`єднання «Сільгосптехніка», поряд із автомобілем розірвався танковий 122 мм осколочний снаряд. В наслідок цього ОСОБА_3 був уражений осколками снаряду і вибуховою хвилею викинутий із автомобіля назовні. Прапорщик ОСОБА_4 загинув на місці.
Військові медики 2 мотострілецької бригади надали ОСОБА_3 першу медичну допомогу і близько 15 год. 50 хв. евакуювали його до Волноваської центральної лікарні, де йому була проведена відповідна хірургічна операція, але характер отриманих травм виявився несумісним із життям. В 00 год. 40 хв., ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер у реанімаційному відділенні Волноваської центральної лікарні, що підтверджується наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 №1926 від 25.10.2015 року.
Свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 було підтверджено, що смерть їх сина дійсно трапилася ІНФОРМАЦІЯ_6 у Волноваському районі Донецької області.
Зокрема, вищезазначеним судовим рішенням було встановлено факт загибелі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,при виконанні обов`язку військової служби 29.08.2015 року в районі міста Волноваха Волноваського району Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Отже, внаслідок саме збройної агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області України було порушено невід`ємне право на життя ОСОБА_3 , передбачене статтею 2 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, від 04.11.1950 р. (ратифікована Законом України №475/75-ВР від 17.07.1997 р.).
Загальновідомим є той факт, що в лютому 2014 р. розпочалася військова агресій Російської Федерації проти України, внаслідок якої була анексована територій Автономної Республіки Крим, частково окуповані території Донецької га Луганське) областей України, а тому не підлягають доказуванню згідно із приписами ч. 3 ст.82| Цивільного процесуального кодексу України.
Згідно заяви Верховної Ради України "Про відсіч збройної агресії Російські Федерації та подолання її наслідків", схваленою постановою Верховної Ради України від| 21.04.2015 р. № З37-V111 друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти Україні розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07.04.2014 р.) та "Луганської народної республіки" (27.04.2014 р.).
За змістом абз. 2 постанови Верховної Ради України "Про Заяву Верховної Ради України "Про визнання Україною юрисдикції Міжнародного кримінального суду щодо скоєння злочинів проти людяності та воєнних злочинів вищими посадовими особами Російської Федерації та керівниками терористичних організацій "ДНР" та "ЛНР", які призвели до особливо тяжких наслідків та масового вбивства українських громадян" від 04.02.2015 р. №145-VІІ з 20.02.2014 року проти України триває збройна агресія Російської Федерації та підтримуваних нею бойовиків-терористів, під час якої було анексовано Автономну Республіку Крим та місто Севастополь, які є частиною території незалежної та суверенної держави Україна, окуповано частину Донецької та Луганською областей України, загинуло тисячі громадян України, серед яких діти, поранено тисячі осіб, зруйновано інфраструктуру цілого регіону, сотні тисяч громадян вимушені були покинути свої домівки".
Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 р. N4 20-VIII затверджено звернення до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЕ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором.
Результатом такого звернення стало визнання міжнародним співтовариством через схвалення 08.07.2015 року переважною більшістю членів Парламентської Асамблеї ОБСС двох резолюцій, зокрема Резолюції "Продовження очевидних грубих і невиправлених порушень Російською Федерацією міжнародних норм і принципів ОБСС" та резолюції "Викрадені і незаконно утримувані громадяни України на території Російської Федерації", які засвідчили факти здійснення Російською Федерацією збройної агресії проти держави України та факти протиправності утримання українських політичних в`язнів в Російській Федерації.
Відповідно до ст.1 Закону України "Про оборону України" від 06.12.1991 р. № 1932-ХИ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сиди або цивільні морські чи повітряні флоти України.
Позивачі посилаються на те, що в результаті зазначених подій позивачу було завдано значної моральної шкоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я: 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03. 1995 p. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушені, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) школи" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових благ(їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Зокрема, враховуються cтан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього етапу, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаються на те, що порушивши основоположні права і свободи людини, а саме, позбавивши життя ОСОБА_3 , Російська Федерація завдала їм тяжких моральних страждань, грубо порушила їх право на повагу до сімейного життя.
Відповідно до ч. 2 ст. 1168 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Внаслідок втрати ОСОБА_3 , який загинув в peзультаті збройної агресії Російської Федерації проти України, а також з огляду на особливий цинізм з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відчувають безперервний, невгамовний душевний біль та страждання, втратили душевний спокій, постійно відчувають незахищеність та розчарування.
Через загибель сина ОСОБА_3 вони втратила сенс життя та віру в майбутнє, вони постійно відчувають страждання від втрати рідної людини, що не дає їм можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний спосіб соціального життя, оскільки вони постійно знаходяться в стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями.
Безпосереднім суб`єктом, внаслідок дій якого їй завдана моральна шкода, є Російська Федерація, її Збройні Сили, а також створені нею військові формування, які підтримуються, спонсоруються та фактично керуються Російською Федерацією та маючи на озброєнні засоби, використання яких становлять підвищену небезпеку для оточуючих.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Частиною 6 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 р. №1207-VI|передбачено, що відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію.
Відповідальність Російської Федерації, відповідно до принципів і норм міжнародного права, за матеріальну чи нематеріальну шкоду завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації також встановлена ч. 4 ст. 2 Закону України "Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях" від 18.01.2018 р №2268-VII .
Суд приходить до висновку, що наявні усі правові підстави для стягнення з Російської Федерації, як з повноправного учасника цивільних відносин, на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 грошової компенсації у відшкодування моральної шкоди.
Незаконними діями з боку Російської Федерації було порушено невід`ємне право ОСОБА_3 на життя, гарантоване статтею 2 Європейської Конвенції, її право на повагу до сімейного життя, встановлене статтею 8 Європейської Конвенції, що свідчить про множинність порушень Російською Федерацією її законних прав, а отже, є підставою для відшкодування Російською Федерацією моральної шкоди, завданої їм.
Розмір моральної школи, що має бути відшкодований позивачам, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначений на рівні 1 885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. кожному, що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000,00 євро (шістдесят тисяч євро).
Розмір моральної шкоди був встановлений з урахуванням характеру і обсягу завданих їм моральних страждань, істотного порушення конституційних прав їх сина, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вони відчувають роками через неможливість відновити порушені права. Також при визначенні розміру моральної шкоди враховано практику Європейського суду з аналогічних питань, що є джерелом права.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 23, 1166 Цивільного кодексу України, суд,-
Позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України задовольнити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , з держави Російська Федерація 1 885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Стягнути на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителя: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , з Російської Федерації 1 885 800,00 (один мільйон вісімсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот) грн. 00 коп. моральної шкоди.
Заочне рішення може бути переглянуте Летичівським районним судом Хмельницької області за письмовою заявою відповідача, яку він може подати протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: підпис А.В. Лазаренко
Суддя Летичівського
районного суду А.В. Лазаренко