Справа № 418/2918/19
РІШЕННЯ

Іменем України

18 липня 2019 року Міловський районний суд Луганської області

у складі: головуючого-судді: Шовкуна В.О.

за участю секретаря: Бутенко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Мілове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа -відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку ст. 317 ЦПК України із заявою про встановлення факту смерті матері - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ.

У проведенні реєстрації факту смерті відділом державної реєстрації атів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області, йому було відмовлено, оскільки пред`явлено документ не встановленої форми. Встановлення зазначеного факту зумовлене необхідністю отримання свідоцтва про смерть для реалізації спадкових прав.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу за її відсутності.

Представник заінтересованої особи - відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Перевальському та Станично-Луганському районах Головного територіального управління юстиції у Луганській області - у судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого 06.04.1952 року (а.с. 8), ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 (а.с. 9), 16.11.1973 року уклала шлюб з ОСОБА_5 , після чого їй присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 13696 від 22.05.2017 року УСЗН Міловської районної державної адміністрації, заявниця фактично проживає/перебуває/ за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.7)

Згідно копії паспорту ОСОБА_2 , вона була громадянкою України. (а.с.10-11)

Згідно копії лікарського свідоцтва про смерть та довідки про причину смерті № 149 від 09.05.2019 року виданої на тимчасово непідконтрольній території України а саме у м. Луганськ, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Луганськ, причина смерті: інфаркт мозку викликаний тромбозом мозкових артерій, атеросклероз сосудів головного мозку. (а.с. 14)

Окрім того, смерть ОСОБА_2 , підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданим 16.05.2019 року також у м. Луганськ, що на непідконтрольній території України, згідно якого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ. (а.с. 15)

Згідно ст. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.»

Суд приймає до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Суд оцінює надані документи як докази, на підставі яких можливо встановити наявність факту смерті не зважаючи на те, що вони видані на тимчасово непідконтрольній території України і не відповідають встановленому зразку.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факт у смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦПК України вбачається, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

За змістом ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання».

Відповідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначено, що суди можуть встановити факти реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадського стану».

Факт такої відмови підтверджується листом відділу ДРАЦС по Перевальському та Станично - Луганському районах. (а.с.16)

Згідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті за умовами підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Таким чином, заявником було доведено, що вона є дочкою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ, що на непідконтрольній території України, тому її вимоги законні та підлягають задоволенню.

Однак, стосовно вимоги, щодо місця проживання померлої за адресою: АДРЕСА_1 , суд приходить до висновку, що в цій частині вимога не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано документів, які б підтверджували факт саме проживання померлої за вказаною адресою, а не реєстрацію її за вказаною адресою, як внутрішньо переміщеної особи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 293,294,315, 317, 259, 263-265 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити частково.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стать жіноча, уродженки с. Великоцьк Міловського району Луганської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Луганськ Луганської області, причина смерті: інфаркт мозку викликаний тромбозом мозкових артерій, атеросклероз сосудів головного мозку.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду, який розташований у м. Сєвєродонецьк Луганської області через Міловський районний суд Луганської області.Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.О.Шовкун