КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/9825/17-ц
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2019 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах - головуючого Сержанюка А.С., суддів Суханової Є.М., Сліпченка О.І., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом, де просивстягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на його користь заборгованість за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, яка складається з 4 016 000 грн. - основного боргу, 410 435,20 грн. - інфляційних збитків, 88 462,03 грн. - три проценти річних за користування грошовими коштами, а всього 4 514 897,23 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 вересня 2017 року між ним та

ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, які укладені між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», на загальну суму основного зобов`язання у розмірі 4 016 000 грн.

На виконання умов пункту 3 вищевказаного договору ОСОБА_2 передала йому дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: №1 від 10 квітня 2006 року на суму 56 000 грн., №2 від 18 липня 2006 року на суму 500 000 грн., №3 від 18 липня 2006 року на суму 459 500 грн., №3 від 04 серпня 2006 року на суму 500 000 грн., від 23 серпня 2006 року на суму 1 010 000 грн., №5 від 04 вересня 2006 року на суму 1 010 000 грн., №6 від 23 жовтня 2006 року на суму 480 500 грн., а також виписки з банківського рахунку та акт звіряння взаєморозрахунків.

Листом від 26 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, що підтверджується рекомендованим повідомленням від 03 жовтня 2017 року.

12 жовтня 2017 року позивач, як новий кредитор Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив відповідачу письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4 016 000 грн.

Проте зазначена вимога залишилася без задоволення та реагування.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 401 600 грн. основного боргу, 410 435,20 грн. інфляційних збитків, 88 462,03 грн. 3% річних за користування грошовими коштами.

На обґрунтування ухваленого рішення місцевий суд зазначив, що оскільки факт укладення договорів позики між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», факт отримання відповідачем грошових коштів, розмір заборгованості, визначений сторонами договору станом на 10 січня 2017 року, а також факт відступлення права вимоги за укладеними договорами позивачу повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 401 6000 грн., нарахованих 3% річних в сумі 88 462,03 грн. та інфляційних збитків в розмірі 410 435,20грн. є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» подала апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його постановленні.

Просить рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, закінчивши з`ясування обставин справи і перевірку їх доказами, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 25 вересня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про відступлення права вимоги за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, які укладені між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», на загальну суму основного зобов`язання у розмірі 4 016 000 грн. ( а.с. 8 т. 1 ).

На виконання умов п. 3 вищевказаного договору ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 дублікати договорів про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: №1 від 10 квітня 2006 року на суму 56 000 грн., №2 від 18 липня 2006 року на суму 500 000 грн., №3 від 18 липня 2006 року на суму 459 500 грн., №3 від 04 серпня 2006 року на суму 500 000 грн., №4 від 23 серпня 2006 року на суму 1 010 000 грн., №5 від 04 вересня 2006 року на суму 1 010 000 грн., №6 від 23 жовтня 2006 року на суму 480 500 грн. ( а.с. 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23 т. 1 ).

Крім того, передано банківські виписки по рахунком Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про зарахування коштів зворотної безвідсоткової фінансової допомоги, акт звіряння взаєморозрахунків від 10 січня 2017 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки»,в особі його генерального директора Холодила Ігорем Федоровичем, та ОСОБА_2 відповідно до якого, станом на 31 грудня 2016 року,загальна сума заборгованості товариства за вказаними правочинами становить 4 016 000 грн. ( а. с. 15, 24-30 т. 1 ).

При цьому, на переконання апеляційного суду, вказані правочини, а саме: договір відступлення права вимоги та договори про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги є правомірними відповідно до положень ст. 204 ЦК України, оскільки їх недійсність прямо не встановлена законом і вони не визнанні судом недійсними.

Листом від 26 вересня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» було повідомлено про заміну кредитора у зобов`язанні, що підтверджується рекомендованим повідомленням від 03 жовтня 2017 року ( а.с. 9, 10, 14 т. 1 ).

12 жовтня 2017 року ОСОБА_1 , як новий кредитор Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, направив відповідачу письмову вимогу про повернення отриманих грошових коштів на загальну суму 4 016 000 грн. ( а. с. 11-13 т. 1 ).

Проте, зазначена вимога залишилася без задоволення та реагування з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», у зв`язку з чим 07 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом ( а.с. 2-5 т. 1 ).

При цьому, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у відповідності до ст.ст. 77-80 ЦПК України на підтвердження того, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» належним чином виконало свої зобов`язання за договорами про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги, а саме: №1 від 10 квітня 2006 року на суму 56 000 грн., №2 від 18 липня 2006 року на суму 500 000 грн., №3 від 18 липня 2006 року на суму 459 500 грн., №3 від 04 серпня 2006 року на суму 500 000 грн., №4 від 23 серпня 2006 року на суму 1 010 000 грн., №5 від 04 вересня 2006 року на суму 1 010 000 грн., №6 від 23 жовтня 2006 року на суму 480 500 грн. матеріали справи не містять і таких не надав апелянт.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, місцевий суд обґрунтовано зазначив, що факт укладення договорів позики між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки», факт отримання відповідачем грошових коштів, розмір заборгованості в сумі 4 016 000 грн., а також факт відступлення права вимоги за укладеними договорами позивачу повністю знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Разом з тим, з огляду на те, що відповідач прострочив виконання вказаного грошового зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.

Наведене повністю узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладених в постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.

Таким чином, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення з приводу заявлених вимог, також обґрунтовано прийшов до переконання про необхідність стягнення із відповідача інфляційних втрат та трьох відсотків річних за час прострочення грошового зобов`язання.

Проте, судом першої інстанції, з точки зору другої інстанції, помилково визначений розмір інфляційних втрат та трьох відсотків річних, враховуючи наступне.

Відтак, позивач має право на стягнення інфляційних втрат нарахованих на несвоєчасне виконане грошове зобов`язання в розмірі 4 016 000 грн. за заявлений період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2017 року в розмірі 410 308,87 грн.

Інфляційні втратив розмірі 410 308,87 грн. визначені апеляційним судом за формулою 4 016 000 х 110,2168 : 100 - 4 016 000, де 4 016 000 - сума заборгованості, 110,2168 - сукупний індекс інфляції в період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2017 року.

Індекс інфляції визначено шляхом добутку щомісячних індексів ( 101.1, 101, 101.08, 100.9, 101.3, 101.6, 100.2, 99.9, 102 ) за вказаний період.

Щодо трьох відсотків річних, то позивач має право на їх стягнення в розмірі 88 132 грн.

Три відсотка річних в розмірі 88 132 грн. за період з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2017 року, що нараховані на суму 4 016 000 грн., визначені за формулою 4 016 000 х 0,03 х 267 : 365, де 4 016 000 - сума заборгованості, 267 - кількість днів прострочення з 01 січня 2017 року по 25 вересня 2017 року, 365 - базове значення, 0,03 - 3 відсотка річних.

Відтак, вназваній частині позовні вимоги, на переконання апеляційного суду обґрунтовані лише у визначеному апеляційним судом розмірі, а саме: інфляційні втрати - 410 308,84 грн., три відсотки річних - 88 132 грн.

За таких обставин, суд першої інстанції, в названій частині неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи,вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, і, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 525, 526, 625 ЦК України ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо задоволення цих позовних вимог в заявленому позивачем розмірі.

А тому, доводи апелянта про незаконність танеобґрунтованість рішення в зазначеній частині, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права при його ухвалені, на переконання суду другої інстанції, знайшли своє часткове підтвердження при розгляді справи.

Відтак, рішення місцевого суду, на переконання апеляційного суду, підлягає зміні відповідно до положень ч. 4 ст. 376 ЦПК України в частині розміру інфляційних втрат, трьох відсотків річних та, відповідно, судового збору, що має бути стягнутий пропорційно до розміру задоволених вимог.

В решті рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права та не може бути скасовано відповідно до положень ст. 376 ЦПК України.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, про те, що місцевий суд не звернув уваги на заперечення відповідача щодо факту укладання спірних правочинів, відповідач був позбавлений можливості перевірити їх справжність, до компетенції директора та головного бухгалтера не було віднесено виготовлення, посвідчення та видача дублікатів договорів, одночасна втрата оригіналів договорів нічим не підтверджена, відсутні документальні підтвердження заборгованості, неукладені договори недійсними не визнаються, з точки зору другої інстанції та в силу викладеного, не є належною правовою підставою для задоволення апеляційних вимог в повному розмірі.

Доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ( а.с. 132-134 т. 2 ), зокрема, про те, що матеріали справи містять докази вчинення спірних правочинів, зміст доданих виписок до позовної заяви свідчить про те, що відповідач одержав грошові кошти за вказаними правочинами, на переконання апеляційного суду та із врахуванням викладеного, спростовують доводи апеляційної скарги та є правовою підставою для залишення без задоволення апеляційних вимог у визначеній судом другої інстанції частині.

Згідно положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір ( а.с. 1 т. 1 ) пропорційно до задоволених вимог в розмірі 7 999,19 (( 4 016 000 + 88 132 + 410 308,84 ) : 4 514 897,23 х 1 600 х 5 ) грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-81, 263, 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» задовольнити частково. Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» про стягнення грошових коштів, в частині стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, судового збору, змінити і викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Вишеньки» на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 4 016 000 грн., три відсотки річних - 88 132 грн., інфляційні втрати - 410 308,84 грн. та судовий збір - 7 999,19 грн.

В решті позову відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: Є.М. Суханова

О.І. Сліпченко