Провадження № 2/522/4584/19
Справа № 522/1940/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2019 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Вадуцкої В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного Товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 05.02.2019 року звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з Публічного акціонерного Товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» на її користь суму завданої майнової шкоди в розмірі 71 701,20 гривень, суму завданої моральної шкоди в розмірі 120 000,00 гривень та понесені судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу та на залучення експерта.

Свій позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником транспортного засобу «NISSAN ROGUE», р/н НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 . 17.09.2018 року у м. Одесі по провулку Асташкіна, 3, сталося ДТП за участю автомобілів «NISSAN ROGUE», д/н НОМЕР_1 , що належить позивачу, та автомобіля ГАЗ 33021 1212 ЗНГ, р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 , що належить на праві власності ТОВ «Дельта-Груп». Постановою Приморського районного суду м. Одеси 01.11.2018 року водія автомобіля ГАЗ 33021 1212 ЗНГ, р/н НОМЕР_3 ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 12.11.2018 року.

Автомобіль ГАЗ 33021 1212 ЗНГ згідно полісу ОСАГА № НОМЕР_4 9604500 був застрахований в Публічному акціонерному Товаристві «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА». Позивач зазначає, що 19.09.2018 року звернулася до Одеського обласного відділення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із повідомленням про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду та 18.10.2018 року звернулася до Одеського обласного відділення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування. Відповідачем ПАТ «НАСК «ОРАНТА» 27.11.2018 року позивачу було надіслано лист із повідомленням про виплату страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб «NISSAN ROGUE», р/н НОМЕР_1 внаслідок ДТП, що сталося 17.09.2018 року у розмірі 10 606,60 гривень та було надано позивачу розрахунок страхового відшкодування й страховий акт № ОЦВ-18-15-12273/1 від 23.11.2018 року.

Не погоджуючись із виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування, позивач звернулася до експерта Федотова ОСОБА_3 , яким 26.01.2019 року позивачу було надано висновок експерта № 6375, в якому було зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN ROGUE», р/н НОМЕР_1 становить 82 307,28 гривень, вартість матеріальної шкоди, нанесеної позивачу складає 62 759,81 гривень.

У зв`язку із чим, оскільки, на думку позивачки, страховою компанією не було виплачено у повному обсязі розмір страхового відшкодування, просила стягнути зі страхової компанії майнову шкоду в розмірі 71 701,20 гривень, що становить різницю між виплаченою позивачу сумою та вартості відновлювального ремонту автомобіля, визначеного в експертному висновку. Одночасно у своєму позові ОСОБА_1 ставить питання щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, розмір якої вона визначила у сумі 120 000,00 грн. та про стягнення судових витрат, в тому числі витрат на залучення експерта та на правову допомогу. Завдання моральної шкоди обґрунтувала з посиланням на те, що їй виплатили суму стразового відшкодування недостатню для проведення відновлювального ремонту, унаслідок чого вона не може в повній мірі користуватись своїм автомобілем (так як задні двері автомобіля не відкриваються). Посилалась на те, що фактично були порушенні та порушуються досі її нормальні життєві зв`язки та вона зазнає душевні страждання через неможливість користування у повній мірі автомобілем.

Ухвалою суду від 12.02.2019 року провадження у справі було відкрито.

До суду 12.03.2019 року надійшов відзив на позовну заяву, в якій представник відповідача просив суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що не погоджується з правовою оцінкою обставин та посилається на відсутність підстав для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, розмір якої визначений висновком незалежного експерта № 6375, так як останній на адресу відповідача не надсилався, зазначає, що відповідачем було проведено дослідження для встановлення суми матеріального збитку, нанесеного позивачу на підставі огляду транспортного засобу та ремонтної калькуляції від 05.10.2018 року, за результатами якого складено висновок № ВН2168НК-2 від 08.10.2018 року на суму 10 606,60 гривень. Також зазначає, що вимога позивача про відшкодування вартості відновлювального ремонту автомобіля нарахована без урахування зносу, що не відповідає вимогам закону та відповідно до наданого позивачем висновку експерта № 6375, сума з урахуванням зносу складає 62 759,81 гривень.

У зв`язку з неявкою сторін 25.03.2019 року розгляд справи відкладено на 20.05.2019року.

16.04.2019 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, згідно якого заперечував проти доводів сторони відповідача. Посилався на те, що згідно наданих представнику відповідей від 26.10.2018 року та від 16.11.2018 року розрахунок суми відшкодування страховою компанією не проводився та рішення про здійснення виплати не приймалося. Лише 27.11.2018 року страхова компанія направила позивачу лист із повідомленням щодо виплати їй страхового відшкодування у розмірі 10 606,60 грн. та було додано розрахунок страхового відшкодування й страховий акт від 23.11.2108 року; жодних інших документів ні позивачі, ні його представнику на запит надано не було. Між тим, до відзиву ж представником відповідача надана копія ремонтної калькуляції від 05.10.2018 року, копія висновку автотоварознавчого дослідження від 08.10.2018 року та копія таблиці даних розрахунку розміру матеріального збитку, що на думку представника позивача свідчить про те, що страхова компанія скрила факт проведення дослідження від 08.10.2018 року (даних про проведення такого дослідження немає також і в страховому акті, доданому як позивачем, так і відповідачем). Посилався на те, що відповідач взагалі не узгоджував із позивачем розмір стразового відшкодування.

25.04.2019 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив на позовну заяву, згідно яких вважають можливим частково визнати позовні вимоги у випадку надання позивачем документів, що підтверджують заміну деталей, а також передання страховику пошкоджених позицій з автомобіля позивача. При цьому, заперечував проти вимог позивача щодо відшкодування витрат на проведення незалежної експертизи та витрат на правову допомогу.

Ухвалою суду від 20.05.2019 року справу було призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні 17.07.2019р. були присутні представники сторін, які підтримали пояснення, викладені ними у заявах по суті справи. По справі було оголошено перерву до 31.10.2019р.

У судове засіданні 31.10.2019 року представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позову.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, була сповіщена про час та місце розгляду справи належним чином та надала до суду заяву від 31.10.2019 року, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення є 08.11.2019 року.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи, враховуючи пояснення представників сторін, які були надані у минулих засіданнях, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.09.2018 року у м. Одесі по провулку Асташкіна, 3, сталося ДТП за участю автомобілів «NISSAN ROGUE», д/н НОМЕР_1 , що належить позивачу та автомобіля ГАЗ 33021 1212 ЗНГ, р/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , що належить на праві власності ТОВ «Дельта-Груп».

ДТП відбулася із вини ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01.11.2018 року, яка набрала законної сили 12.11.2018 року.

Відповідно до ч. 6 ст. ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

За змістом ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ГАЗ 33021 1212 ЗНГ, р/н НОМЕР_3 ТОВ «Дельта-Груп», згідно полісу ОСАГА № НОМЕР_4 9604500 була застрахована в Публічному акціонерному Товаристві «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА».

19.09.2018 року позивач звернулася до відповідача із повідомленням про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду.

27.09.2019 року відповідачем було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, належного позивачу та складено протокол огляду.

На підставі протоколу огляду транспортного засобу ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» за агентською угодою № 08-03-26/15-01-10 від 01.03.2010 року, укладеною з відповідачем, 05.10.2018 року було здійснено ремонтну калькуляцію та проведено дослідження для встановлення суми матеріального збитку, нанесеного позивачу на підставі огляду транспортного засобу та, за результатами якого складено висновок № ВН2168НК-2 від 08.10.2018 року на суму 10 606,60 гривень.

18.10.2018 року позивач звернулася до Одеського обласного відділення ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про страхове відшкодування.

22.10.2018 року представник позивача звернувся до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із адвокатським запитом, в якому просив надати йому інформацію, чи приймалося відповідачем рішення про здійснення позивачу страхового відшкодування за вищевказаним страховим випадком, на який 26.10.2018 року відповідач надав відповідь, в якій було повідомлено про те, що оскільки на даний час справа перебуває на етапі врегулювання, остаточний розрахунок суми страхового відшкодування не проводився та рішення не приймалося.

Листом відповідача № 09-02-16/8622 від 27.11.2018 року було повідомлено позивачу про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 10 606,60 гривень.

Як вбачається з пояснень представника позивача, не погоджуючись із визначеним розміром страхового відшкодування, 21.12.2018 року позивач звернулася до судового експерта Федотова Федора Васильовича із заявою про проведення автотоварознавчого дослідження з метою встановлення дійсної вартості відновлювального ремонту та нанесеної матеріальної шкоди належного їй автомобіля.

15.01.2019 року експертом Федотовим Федором Васильовичем було проведено акт огляду транспортного засобу, про проведення якого був завчасно повідомлений відповідач, але на огляд не з`явився.

26.01.2019 року позивачу було надано висновок експерта Федотова Федора Васильовича № 6375, в якому було зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN ROGUE», р/н НОМЕР_1 становить 82 307,28 гривень, а вартість матеріальної шкоди складає 62 759,81 гривень.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з ч.1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, за змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку це та сума, яку за Законом № 1961-IV має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Відповідно до положень статті 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Із матеріалів справи вбачається, що страхова компанія не виконала у повному обсязі свої зобов`язання та частково здійснила виплату ОСОБА_1 суми страхового відшкодування у розмірі 10 606,60 грн.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження експерта ОСОБА_4 № 6375, вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN ROGUE», р/н НОМЕР_1 становить 82 307,28 гривень, а вартість матеріальної шкоди, нанесеної власнику автомобіля, складає 62 759,81 гривень.

Суд не погоджується із доводами представника відповідача щодо того, що оскільки висновок експерта на адресу ПАТ «НАСК ОРАНТА» не надсилався, то рішення про суму відшкодування матеріальної шкоди Позивачу приймалося відповідачем на підставі наявних в страховика документів, адже про час та місце проведення експертом огляду транспортного засобу, відповідач повідомлявся, але не з`явився, а відтак про проведення дослідження відповідачу було відомо.

Крім того, згідно пункту 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.

Відповідно до пункту 36.2 ст. 36 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має права на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Так, матеріали справи не містять доказів на підтвердження узгодження відповідачем із позивачем суми страхового відшкодування, при цьому, відповідачем не було проведено експертизи щодо визначення вартості відновлювального ремонту належного позивачу автомобіля, а також вартості матеріального збитку, нанесеного позивачу, а було проведено дослідження для встановлення суми матеріального збитку, до якого суд критично відноситься, виходячи із наступного.

По-перше, в автотоварознавчому дослідженні № ВН 2168 НК-2 від 08.10.2018 року зазначено, що його було проведено спеціалістами ТОВ «Гарант-АССІСТАНТ» на підстави заяви ОСОБА_1 , що надійшла 17.09.2018 року, однак матеріали справи не містять жодних заяв позивача до ТОВ «Гарант-АССІСТАНТ» щодо проведення будь-яких досліджень.

По-друге, суд погоджується із доводами представника позивача щодо порушення спеціалістом ТОВ «Гарант-АССІСТАНТ» вимог п. 5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, згідно якої визначення матеріального збитку чи вартості КТЗ без його огляду особисто експертом (оцінювачем), який складає висновок чи звіт (акт), можливе тільки за рішенням органу (посадової особи), який здійснює судове чи досудове слідство, у разі надання ними даних, необхідних для оцінки, адже як вбачається із змісту дослідження № ВН2168НК-2 від 08.10.2018 року огляд пошкодженого транспортного засобу здійснювався не оцінювачем особисто, а проводився 27.09.2019 року аварійним комісаром.

По-третє, суд враховує, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 14.05.2019 року, наданого представником відповідача, станом на 08.10.2018 року засновником (учасником) ТОВ «Гарант-АССІСТАНТ» був відповідач ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із внеском до статутного капіталу товариства в розмірі 12842527,50 гривень, що складає 99 відсотків статутного капіталу ТОВ «Гарант-АССІСТАНТ».

Також є слушними та підтверджуються наявними в матеріалами справи доказами доводи представника позивача щодо ненадання йому відповідачем у відповіді на його адвокатський запит від 22.10.2018 року а ні ремонтної калькуляції ТОВ «Гарант-АССІСТАНТ», виконаної 05.10.2019 року, а ні товарознавчого дослідження № ВН 2168 НК-2, виконаного спеціалістом ТОВ «Гарант-АССІСТАНТ» 08.10.2018 року.

Отже, суд погоджується із доводами сторони позивача та приходить до висновку, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить 62 759,81 грн., а фактично виплачене страхове відшкодування здійснено позивачу лише у розмірі 10 606,60 грн., тому кошти на суму 52 153,21 грн. підлягають стягненню з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 ..

Також з ПАТ «НАСК ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 2000,00 грн., що були оплачені за проведення експертного автотоварознавчого дослідження.

Із приводу вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд враховує наступне.

Статтею 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я тощо.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При оцінці моральної (немайнової) шкоди, спричиненої потерпілим особам внаслідок ДТП, суди повинні належним чином оцінювати ступінь їх немайнових витрат, а також у випадках пред`явлення таких вимог до страховиків враховувати положення ст. 611 ЦК України про те, що таке відшкодування може бути застосовано лише у передбачених законом або договором випадках порушення страховою компанією зобов`язань і виходити з того, чи передбачено укладеним договором страхування можливість такого відшкодування страховиком. Необхідно звернути увагу на те, що п. 22.3. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України обов`язок відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, покладено на особу, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Із урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_1 моральної шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 731, 51 грн., з урахуванням задоволення 27,2 % позовних вимог.

Із приводу клопотань позивача та заперечень відповідача щодо відшкодування позивачу понесених ним витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані із розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно частин першої, другої статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Так, до суду представником позивача була надано копія квитанції про оплату витрат на правову допомогу в розмірі 56 000,00 гривень від 30.01.2019 року, копії договору № 22.10.2018-1 про надання послуг у сфері права від 22.10.2018 року із зазначенням предмету договору та обсягом надання правової допомоги та копії актів наданих робіт № 1,2,3,4,5,7,8 за вказаним договором на загальну суму в розмірі 52 000,00 гривень із зазначенням детального обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також конкретного часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, пов`язаних із підготовкою до справи та розглядом справи.

При цьому, суд не приймає заперечення представника відповідача щодо не співмірності витрат на оплату послуг адвоката з посиланням на середні розцінки за надання правової допомоги, адже незрозуміло про які середні розцінки за надання правової допомоги йдеться у запереченні, та яким чином ці розцінки встановлені.

За таких обставин, враховуючи часткове задоволення позовних вимог (27,2%), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошова сума у розмірі 15 232,00 гривень.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Керуючись; ст.ст.. 1, 2, 11, 15, 16, 22, 23, 988, 990, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 2, 4, 12, 13, 27, 64, 76, 81, 95, 133, 141, ч.1 ст. 223, ст. 247, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України;

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного Товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» про відшкодування майнової та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із Публічного акціонерного Товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (ідентифікаційний код 00034186, юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) суму завданої майнової шкоди в розмірі 52 153,21 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного Товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ОРАНТА» (ідентифікаційний код 00034186, юридична адреса: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д), на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 731,51 гривень, витрати, сплачені за проведення експертного дослідження у розмірі 2 000,00 гривень, витрати на правову допомогу у розмірі 15 232,00 гривень, а всього судові витрати на суму 17 963, 51 гривень.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду викладено 08.11.2019 року.

Суддя Л.В. Домусчі