Справа № 485/251/19
Провадження № 22ц/812/1957/19 Головуючий у 1-ї інстанції Квєтка І.А.
Категорія 27 Доповідач в апеляційній інстанції Ямкова О.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 листопада 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Ямкової О.О.,

суддів: Локтіонової О.В., Колосовського С.Ю.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

(надалі - АТ КБ «ПриватБанк»)

на заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2019 року, ухваленого під головуванням судді Квєтки І.А. в смт. Снігурівка Миколаївської області об 11 годині 30 хвилині зі складанням його повного тексту, по справі

за позовом

АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 41 744 грн. 65 коп. заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що позичальник ОСОБА_1 в порушення умов укладеного з ним 28 грудня 2016 року договору кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яку згодом було переоформлено на карту «Універсальна GOLD» у встановлені строки не погашає суму основного кредиту і проценти за користування кредитом, а тому банк має право вимагати повернення кредитних коштів з урахуванням пені і штрафних санкцій.

Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано.

Заочним рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2019 року у задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку з відсутністю письмового підтвердження узгодження сторонами кредитних зобов`язань підстав для нарахування процентів за користування кредитом і штрафних санкцій за прострочене зобов`язання немає, а здійснені позичальником погашення перевищили суму встановленого кредитного ліміту, відомості про підвищення якого відсутні.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, про задоволення позову в повному обсязі.

На думку представника позивача висновок суду про те, що сторони не узгодили усі умови договору, в тому числі процентну ставку за користування наданим банком кредитом та відповідальність за прострочення виконання зобов`язань в вигляді штрафів та пені, ґрунтується на припущеннях.

За такого та за відсутності заперечень відповідача з приводу умов договору та обставин про ознайомлення позичальника з умовами та правилам банківського кредитування на офіційному сайті, підстав для відмови у задоволені позовних вимог банка не було.

Крім того внесення позичальником коштів на погашення заборгованості за кредитним договором свідчить, на думку банка, про згоду відповідача із запропонованими банком умовами кредитування.

Безпідставним вважав і посилання суду на правовий висновок ВП ВС, так як на його думку, цей висновок стосується інших правовідносин, а саме заперечень відповідача щодо узгодження умов договору.

Відповідачем відзиву на апеляційну скаргу не надано.

Ухвалою колегії суддів Миколаївського апеляційного суду з розгляду цивільних справ від 12 листопада 2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи у письмовому провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 грудня 2016 року відповідачем ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до надання ПАТ КБ «ПриватБанк» банківських послуг з використанням кредитної картки «Універсальна», у якій не зазначено жодної суттєвої умови, як то: розмір кредитного ліміту, процентів, штрафних санкцій (а.с.6).

В той же час за випискою з особового рахунку позичальнику ОСОБА_1 неодноразово надавалися кредитні кошти у розмірі, що не перевищували встановлений кредитний ліміт в сумі 7 000,00 грн., з кінцевим терміном їх повернення, що відповідає строку дії платіжних карток: 1 і 2 - до липня 2020 року і 3 - до листопада 2021 року (а.с.41-45).

Відтак, за наведених обставин, договір, укладений між сторонами повинен був складатися, зокрема, із анкети-заяви позичальника щодо приєднання, тарифів надання кредиту, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою.

Разом з тим, позичальником ОСОБА_1 підписана тільки анкета-заява про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, але не узгоджено з банком інші складові договору про надання банківських послуг, так як «Умови та Правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» ним не підписані (а.с.7-22).

Таким чином відповідачем надана лише згода на те, що він зобов`язується знайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті.

Відповідно до частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору приєднання, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, і повинні бути зрозуміли усім споживачам і доведені до їх відома, то банк має обов`язок підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме такі умови, які ним надані, і не інші.

Відтак, положеннями статей 633, 634 ЦК України презюмується, що другий контрагент (споживач послуг банку) може приєднатися лише до тих умов, з якими він ознайомлений.

Тому банком до матеріалів справи наданий витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с.18-22), та Тарифи з обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.7), які повинні бути невід`ємною складовою договору приєднання, але вони позичальником не підписані та відсутні дані про його ознайомлення з їх змістом на час складання анкети-заяви, а саме відсутній підпис позичальника на тих умовах та правилах, які існувала на час пропозиції щодо кредитування.

Посилання представника позивача на отримання позичальником кредитних коштів та їх погашення, що свідчить передусім, на його думку, про згоду відповідача на нарахування йому визначених банком процентів, комісії та пені, ґрунтується на припущеннях. А саме отримання ОСОБА_1 суми тіла кредиту та її погашення без визначення цільового призначення платежу, зазначає тільки згоду позичальника на повернення використаного тіла кредиту та не свідчить про узгодження нарахованих йому за використання коштів процентів, комісії та пені, розмір яких визначається банком одноосібно без письмового погодження з позичальником.

Незважаючи на такі обставини, банком станом на 20 січня 2019 року розрахована заборгованість відповідача за тілом кредиту, процентами та штрафними санкціями, яка на його думку склала загальну суму боргу в 41 744 грн. 65 коп., в тому числі: - 16 447 грн. 24коп. заборгованості за тілом кредиту (у розмір якої включено суму комісії за видачу кредитних коштів), 5 895 грн. 15 коп. - процентів за користування кредитом, 16 938 грн. 23 коп. - заборгованості за пенею, а також 500 грн. 00 коп. - фіксованої частини штрафу і 1 964 грн. 03 коп. - процентної складової штрафу.

Відповідно до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться .

За частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника разом з позикою і процентів від її суми, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до частини 1 статті 1056? ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку (частина 3 статті 1056? ЦК України).

В разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати проценту ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором (частина 4 статті 1056? ЦК України), про що кредитодавець зобов`язаний повідомити позичальника.

Між тим, у заяві позичальника від 28 грудня 2016 року процентна ставка не зазначена.

Відсутні у матеріалах справи і підтвердження щодо належного повідомлення та ознайомлення, а також письмового погодження відповідача у будь-якій спосіб про застосування банком в односторонньому порядку процентної ставки у 43,2% , яка була зменшена з грудня 2017 року до 42% річних.

За такого та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами і штрафних санкцій, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки вони достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 та є підставою для застосування до правовідносин, що виникли між учасниками даної цивільної справи.

Доводи представника позивача у апеляційній скарзі щодо різниці у правовідносинах, які склалися між учасниками даної справи, та справи, за якою висловлена позиція ВП ВС, обґрунтовуються наявністю або відсутністю заперечень позичальника по суті пред`явленого до нього позову. Але вони, на думку колегії суддів, є безпідставними, так як визначальним для застосування правової позиції ВП ВС у відповідності до статті 263 ЦПК України є процесуальні та матеріальні норми права, а не визнання чи заперечення проти позовних вимог.

Тому, з урахуванням вищенаведеної правової позиції ВП ВС судом першої інстанції зроблено вірний висновок про відсутність підстав для розрахунку та стягнення суми заборгованості за процентами за користування кредитом, пенею та штрафами.

Також, на думку колегії суддів, судом вірно оцінені ті обставини, що позичальник під час підписання анкети, у якій відсутні усі складові кредитного договору, не був ознайомлений з Тарифами банка.

Разом з тим, висновок суду про відсутність заборгованості за тілом кредиту, виходячи з меж встановленого кредитного ліміту є невірним. Фактично, зазначений банком в позові розмір заборгованості за тілом кредиту, в тому числі і простроченої заборгованості за тілом кредиту, у 16 447грн. 24коп. (з урахуванням сум нарахованої комісії при видачі кредитних коштів) не перевищує обсяг фактично отриманих позичальником коштів відповідно до наданої банком виписки з карткового рахунку у сумі 26 601грн. 43коп. (а.с.43-45), та при погашенні позичальником тіла кредиту на суму 11 351грн. 12коп. з відрахуванням безпідставно нарахованої комісії, заборгованість за отриманими коштами становить 15 250 грн. 31 коп..

За такого колегія суддів вважає, що заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови в стягнення заборгованості за тілом кредиту, слід скасувати з підстав, передбачених пунктом 4 частини 1 статті 376 ЦПК України та постановити в цій частині нове, яким задовольнити позов банка частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 15 250 грн. 31 коп. заборгованості за тілом кредиту.

За наведеного доводи апеляційної скарги щодо відсутності розрахунку на підтвердження своїх висновків судом першої інстанції є неспроможними, оскільки розмір заборгованості вирахувано апеляційним судом.

Відповідно до змісту статті 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує до стягнення з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

А саме, у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», на його користь з відповідача слід стягнути судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції в сумі 710 грн. 77 коп., та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 1 066 грн. 16 коп..

В іншій частині судове рішення, на думку колегії суддів, зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 вересня 2019 року в частині вирішення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позов про стягнення заборгованості за тілом кредиту задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість тілом кредиту в розмірі 15 250 грн 31 коп., та 710 грн. 77 коп. судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 1 066 грн. 16 коп. за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена з цього дня в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Ямкова

Судді С.Ю. Колосовський

О.В. Локтіонова