Справа № 461/6787/18 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2581/18 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2019 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Крайник Н.М., Цяцяка Р.П.,

секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ПАТ «Ідея Банк» - Олешек О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Слиш Юрія Ярославовича Матвіїв Єлизавети Ігорівни на рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

у вересні 2018 року Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 21913,43 грн. заборгованості за кредитним договором, а також 1762,00 грн. судового збору.

В обгрунтування позовних вимог покликався на те, що 29.11.2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №Z70.977.76325, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 23600,00 грн. зі сплатою 15 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, встановлені кредитним договором та графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав зобов`язання за умовами кредитного договору, що підтверджується видатковими касовими (меморіальними) ордерами, однак відповідач не повернув отримані в кредит кошти у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки і комісію та інші платежі за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором станом на 06.08.2018 р. становить. 21913,43 грн. У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 11 червня 2018 року, на адресу відповідача банк направив вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, згідно якої банк вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме, достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Відповідач повідомлявся про те, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги, банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Враховуючи наведене, а також те, що на відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) заборгованість за кредитним договором в розмірі 21913,43 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) судовий збір у розмірі 1762,00 грн.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі покликається на те, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредитний договір є договором про надання споживчого кредиту. Посилається на те, що за положеннями ч. 5 ст. 11, ч. 1, ч. 2, ч. 5, ч.7 статті 18 Закону України «Про захист споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови договору. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, таке положення може бути змінено або визнано недійсним, є недійсним з моменту укладення договору. Вважає несправедливою умову договору нарахування комісії, яка є однією зі складових заборгованості, яку просить стягнути позивач. Враховуючи наведене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю та стягнути з ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7190.50 грн.

21 жовтня 2019 року позивач Акціонерне товариство «Ідея Банк» відповідно до ч. 1 ст. 373 ЦПК України звернулося до Львівського апеляційного суду із заявою про відмову від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та закриття провадження у справі. Одночасно з прийняттям відмови та закриттям провадження просить компенсувати понесені позивачем вимушені судові витрати, розмір котрих становить 3853. 19 грн., що складаються з 153.19 залишку судового збору, сплаченого позивачем за подання позову у даній справі, а також 3700 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника ПАТ «Ідея Банк» - Олешек О.М. на підтримання заяви, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 Є.І ОСОБА_4 , яка не заперечувала щодо задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд, роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині.

З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги заяву, подану позивачем Акціонерним товариством «Ідея Банк» про відмову від позову до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, суд приймає таку відмову на стадії апеляційного провадження, оскільки таке право передбачене ст. 373 ЦПК України, що відповідно є підставою для визнання нечинним рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2018 року та закриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Буського районного суду Львівської області від 29.10.2018 року у справі №440/277/18, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Ідея Банк» про визнання недійсними умов кредитного договору, визнано недійсними умови кредитного договору № 270.977.76325 від 29.11.2016 року з моменту його укладення, а саме п. 1.11. кредитного договору № 270.977.76325 від 29.11.2016 року, та частково недійсним графік щомісячних платежів за кредитним договором в частині сплати щомісячної комісії, зобов`язано ПАТ «Ідея Банк», в особі Львівського відділення № 1 ПАТ «Ідея Банк», повернути ОСОБА_1 , надмірно сплачені суми коштів за кредитним договором № 270.977.76325 від 29.11.2016 року.

Згадане рішення Буського районного суду Львівської області від 29.10.2018 року свідчить про неправомірне нарахування банком комісії, включення її в розмір заборгованості, що підтверджує відсутність у відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 270.977.76325 від 29.11.2016 року на день пред`явлнення позову, а відсутність заборгованості у відповідача ОСОБА_1 на день пред`явлення ПАТ «Ідея Банк» позову, свідчить про його безпідставність на момент пред`явлення позову.

Оскільки АТ «Ідея Банк» відмовилося від даного позову про стягнення зі ОСОБА_1 заборгованості не у зв`язку з добровільним погашенням відповідачем заборгованості, а у зв`язку з відсутністю такої у відповідача на день пред`явлення позову, колегія суддів вважає, що понесені позивачем судові витрати з врахуванням положень ч.3 ст.142 ЦПК України стягненню з ОСОБА_1 не підлягають.

Крім того, 25 жовтня 2019 року, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просила стягнути з позивача ПАТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 7190, 50 грн. понесені ним судові витрати.

Колегія суддів вважає, що таке клопотання підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу є складовою частиною судових витрат по справі.

Статтею 137 ЦПК передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК).

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2018 року між адвокатом Матвіїв Є.І. та ОСОБА_1 було укладено договір №2018/10/СЮ-Ф про надання правової допомоги, де в п.4 договору зазначено, що адвокат надає клієнту правову допомогу у правовідносинах щодо оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2018 року у справі за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 В додатку №1 до договору, а саме в п.8.1.1 зазначено, що вартість правової допомоги адвоката в апеляційному суді та перелік правової допомоги, що може включатись до фіксованого пакету становить 5000 грн.

Всього вартість правової допомоги 5350 грн. 15% знижки багатодітній сім`ї = 4547,50 грн., що підтверджується матеріалами справи та квитанцією про сплату гонорару відповідно до договору на суму 2 200 грн. (а.с.73) та меморіальним ордером від 13.09.2019 року на суму 2347,50 грн. (а.с.122). Крім того, при поданні апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено 2 643 грн. судового збору, відтак ОСОБА_1 фактично понесено судових витрат на суму 7190.50 грн.

З врахуванням положень ч.3 ст. 142 ЦПК України, колегія суддів вважає, що з позивача необхідно стягнути у користь відповідача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у розмірі 7190 грн. 50 коп., що також відповідає вимогам статті 137 ЦПК України.

З огляду на те, що рішення Буського районного суду Львівської області, яким встановлено відсутність у ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, було ухвалене 28.10.2019 року, а рішення у даній справі ухвалено 03.10.2018 року, тобто, ще до ухвалення рішення суду Буським районним судом Львівської області, колегія суддів вважає безпідставним покликання банку на зловживання відповідачем ОСОБА_1 процесуальними правами, що, на думку банку, стало причиною понесення ПАТ «Ідея Банк» вимушених судових витрат, які вважає слід покласти на відповідача виходячи з положень ч.9 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст. 373, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

прийняти відмову Акціонерного товариства «Ідея Банк» від позову.

Визнати нечинним рішення Галицького районного суду м. Львова від 03 жовтня 2018 року, провадження у справі закрити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 7190 грн. 50 коп. судових витрат.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної ухвали.

Повний текст ухвали складено 07.11.2019 року.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Крайник Н.П.

Цяцяк Р.П.