Справа №487/298/19
Провадження №2/487/973/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

05.11.2019 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва, у складі головуючого судді Павлової Ж.П., за участю секретаря судового засідання Ігнатьєва А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Промжилбуд», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

11.01.2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Промжилбуд», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

У своєму позові позивач зазначив що 05.11.2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого остання отримала від позивача 750 000,00 дол. США у строк до 31.10.2018 року.

В якості забезпечення взятих на себе зобов`язань, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та КП «Промжилбуд» було укладено договір поруки від 05.11.2013 року.

У зв`язку із порушеннями зобов`язань за договором позики ОСОБА_2 на момент подачі позову має заборгованість в розмірі 750 000,00 грн.

Оскільки ОСОБА_2 не виконує належним чином своїх зобов`язань за даним договором, позивач просив стягнути з її поручителя КП «Промжилбуд» зазначену заборгованість.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 28.03.2019 року відкрито провадження по даній справі.

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача та треті особи до судового засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні між позивачем і ОСОБА_2 був укладений договір позики від 05.11.2013 року, згідно якого остання отримала від позивача 750 000,00 дол. США у строк до 31.10.2018 року.

В якості забезпечення взятих на себе зобов`язань, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та КП «Промжилбуд» було укладено договір поруки від 05.11.2013 року.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконує, до теперішнього часу ніяких сум в рахунок повернення боргу позивачу не виплатила.

Листом від 02.11.2018 року позивач направив до КП «Промжилбуд» письмову вимогу щодо виконання зобов`язань за договором поруки щодо сплати заборгованості ОСОБА_2 у розмірі 750 000,00 дол. США у гривневому еквіваленті.

Крім того судом встановлено, що згідно положень статуту КП «Промжилбуд» його засновниками є треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Зазначений договір недійсним у встановленому законом порядку не визнаний.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено у ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Обов`язок позичальника повернути позику визначений ст. 1049 ЦК України, відповідно до якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Як зазначено у ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України від 02.07.2014 року (у справі № 6-79 цс 14) відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов`язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов`язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що між позивачем та третьою особою ОСОБА_2 у справі фактично був укладений договір позики на суму 750 000,00 дол. США на строк до 31.10.2018 року, що підтверджується копією договору, який містить усі істотні моменти передбачені для договору.

Крім того, в якості забезпечення взятих на себе зобов`язань, між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та КП «Промжилбуд» було укладено договір поруки від 05.11.2013 року.

Вбачається, що ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання, щодо повернення грошових коштів, у строк обумовлений в договорі не виконала, будь-якого доказу щодо повного або часткового повернення коштів на адресу суду не надходило.

Беручи до уваги наведені вище фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що подана позивачем ОСОБА_1 позовна заява ґрунтується на вимогах закону, а тому заявлені останнім вимоги щодо стягнення суми за договором позики з поручителя КП «Промжилбуд» підлягають задоволенню.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають також стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім витрати із сплати судового збору в розмірі 8 810,00 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Колективного підприємства «Промжилбуд», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з Колективного підприємства «Промжилбуд» (Херсонська область, смт. Білозерка, пров. Харченко, 28/1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму основного боргу за договором позики від 05.11.2013 року та договору поруки від 05.11.2013 року у розмірі 750 000,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ станом на 31.10.2018 року становить 21 120 000,00 грн.

Стягнути з Колективного підприємства «Промжилбуд» (Херсонська область, смт. Білозерка, пров. Харченко, 28/1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 8 810,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Повний текст рішення складено 15.11.2019 року.

СУДДЯ: Ж.П. ПАВЛОВА