ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/185/19
Провадження № 2/210/852/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"26" липня 2019 р. м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Ступак С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, -
У січні 2019 року до Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів.
Позов мотивований тим, що позивач перебуваючи у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач у позові зазначає, що на сьогодні він не підтримує сімейних відносин з відповідачами по справі.
Дзержинським районним судом м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20.08.2018 року було видано судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
Також, Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.
У позові ОСОБА_1 зазначає, що з часу постановлення рішення про стягнення з нього аліментів майновий стан останнього суттєво змінився, він офіційно не працевлаштований, мешкає разом з батьками пенсіонерами та доглядає за ними, іншої сім`ї не має, проте розмір стягуваних аліментів значно погіршує його матеріальне становище, він не має змоги допомагати батькам та сплачувати комунальні послуги.
Представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 було подано заяву про уточнення заявлених позовних вимог та у зв`язку з вище викладеним просили суд зменшити розміри аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття до 1/6 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та зменшити розмірі аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття до 1/6 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
В судовому засіданні позивач не з`явився, від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_6 26 липня 2019 року через канцелярію суду надійшла заява, в якій зазначила, що позов підтримують у повному обсязі та просять суд розглядати справу без їх участі та задовольнити позов у повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явилась про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином від представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_7 25 липня 2019 року надійшла заява в якій представник відповідача зазначила, що позов визнає у повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.
Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судової повістки за вказаною адресою проживання, що підтверджується поштовим конвертом разом з рекомендованими повідомленнями повернутим до суду без вручення, про причини поважності неявки суд не сповістила, відзив на позовну заяву не надала.
Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.
Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини.
З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
В судовому засіданні встановлено, що Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року , стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 лютого 2018 року, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.5-7)
Дзержинським районним судом м. Кривого рогу Дніпропетровської області від 20.08.2018 року було видано судовий наказ, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. (а.с.8)
Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах наданого державним виконавцем Бассано А.Ю. ОСОБА_1 станом на 01 липня 2019 року не має заборгованості по сплаті аліментів.
Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини" від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою ВРУ № 789ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи.
Також ч.ч. 1, 2 ст. 27 вищевказаної Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно із ч. 2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Отже, суд вправі змінити розмір аліментів, визначений судом, за позовом одержувача аліментів, однак лише в разі зміни матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я боржника або стягувача.
Згідно ч. 1 ст. 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України" та п.23 рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України №2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання в тому, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів в частині стягнення з позивача на користь ОСОБА_9 на утримання дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Вирішуючи питання про зміну розміру аліментів суд виходить з того, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів.
Судом, також, прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків, а тому у зв`язку з тим, що позивач сплачує аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/4, піклується про свої батьків які є особами похилого віку та відповідно до довідки № 6211/02.23-07 від 28.12.2018 року ОСОБА_6 мати позивача отримує пенсію за віком у розмірі 2840,60 грн., суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-3 Конвенції ООН "Про права дитини", ст. 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 182, 183, 192 СК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 12, 13, 76-81, 81, 89, 133, 137, 141, 263- 265, 280- 282, 430 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів - задовольнити.
Зменшити розмір аліментів, які стягуються за Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року по цивільній справі № 210/868/18 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 1/6 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, щомісячно до досягнення сином повноліття.
Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі Заочного рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 серпня 2018 року по цивільній справі № 210/868/18, припинити станом на день набрання чинності даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).
Зменшити розмір аліментів, які стягуються за судовим наказом виданим Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2018 року, справа № 210/4109/18 з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8 у розмірі 1/ 4 частки всіх видів заробітку( доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до 1/6 частини зі всіх видів заробітку відповідача, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, щомісячно до досягнення сином повноліття.
Стягнення за судовим наказом Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 серпня 2018 року по цивільній справі № 210/4109/18, припинити станом на день набрання чинності даним рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: С. В. Ступак