Справа № 452/2157/19
УХВАЛА

26 липня 2019 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючої судді Карнасевич Г.І.,

секретаря Страхоцької Т.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

та його представника ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

третьої особи ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самборі Львівської області заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року,-

ВСТАНОВИВ:

19 липня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Самбірського міськрайонного суду Львівської області із заявою про відстрочку виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року, ухваленого у справі №452/3304/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , яким вирішено стягнути з неї на користь ОСОБА_3 вартість будівельних матеріалів в сумі 238 926 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1691 грн., всього 240 617 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23.05.2019 року дане рішення залишено без змін.

На вказані рішення нею подано касаційну скаргу до Верховного суду, яка на момент подачі цієї заяви ще не розглянута.

Приватний виконавець Баірова Н.М. надіслала їй постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59383308, відповідно до якого з неї проводиться стягнення. Також на належне їй майно накладено арешт.

Вважає, що справедливо і розсудливо буде надати їй відстрочку у виконанні рішення суду, виходячи з наступного.

Вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою пенсійного віку і отримує пенсію в розмірі 1500 грн., що вбачається з довідки Самбірського відділу обслуговування громадян від 26.06.2019 року.

Відповідно до витягу з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, не займається підприємницькою діяльністю.

Тобто, єдиним її доходом є пенсія.

Відповідно до витягу з ЛКК №123 консультативно діагностичного відділення Самбірської центральної районної лікарні від 02.07.2019 року вона хворіє і потребує постійного лікування. Діагноз: «Остеохондроз п/крижового відділу хребта, ускладнений спондильозом, правобічна протрузія диску». Їй протипоказано фізична праця, переохолодження. Лікування наявних в неї хворіб потребує постійних значних витрат і має тривати до грудня 2019 року.

До того ж, виконання вказаного вище рішення, до перегляду судом касаційної інстанції оскаржуваних рішень вважає передчасним.

Такі наявні в неї обставини істотно ускладнюють виконання вищевказаного рішення суду. Тому просить суд відстрочити виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року по цивільній справі № 452/3304/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна до 30.11.2019 року.

Заявник (відповідач) ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги заяви підтримали, просили її задовольнити в повному обсязі.

Зокрема, заявник зіслалась на те, що не ухиляється від виконання даного рішення. Після проходження лікування має намір працевлаштуватися, отримувану заробітну плату звертати на погашення суми боргу.

Представник заявника Дашинич ОСОБА_5 зазначив, що є всі законні підстави для надання відстрочки виконання рішення суду: важкий майновий стан заявника та його хвороба.

Стягувач (позивач) в судовому засіданні заперечила проти заяви, посилаючись на те, що справа розглядається, вже протягом тривалого часу і дані кошти боржник мала би повернути ще до пред`явлення позову в суд. Такі дії відповідача вважає відтягуванням виконання своїх боргових зобов`язань, а перебування даної цивільної справи на розгляді в суді касаційної інстанції не може служити правовою підставою для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду.

Оскільки відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, про що зазначено в Конвенції "Про захист прав та свобод людини", рішенні Європейського Суду у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії, у Постановах Пленуму Верховного Суду України: "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року №14 та від 26 грудня 2003 року за № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження", вважає, що заява є безпідставною і задоволенню не підлягає.

Просить суд при розгляді даної заяви звернути увагу на постанову Верховного Суду від 21.02.2019 року по справі № 2-54/08, в якій зроблено висновок про те, що при розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме строків відтермінування виконання рішення в цілому і що надання такої відстрочки може мати місце лише у виняткових випадках. (постанова від 21.02.2019 у справі № 2-54/08).

Відтак, вважає, що заява про відстрочку виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року задоволенню не підлягає.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву підтримав, просить задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Статтею 435 ЦПК України передбачено відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання, а саме:

1. За заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

2. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

3. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сімї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

4. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Як було встановлено в судовому засіданні, рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року, ухваленим у справі №452/3304/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , вирішено стягнути з неї на користь ОСОБА_3 вартість будівельних матеріалів в сумі 238 926 грн. та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 1691 грн., всього 240 617 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 23.05.2019 року дане рішення залишено без змін.

На вказані рішення нею подано касаційну скаргу до Верховного суду, яка на момент подачі цієї заяви ще не розглянута.

Отже, станом на сьогоднішній день рішення набрало законної сили, а тому посилання сторони заявника (відповідача) на ту обставину, що справа перебуває на даний час на розгляді у Верховному Суд, як на підставу задоволення заяви, суд не приймає до уваги.

Приватним виконавцем Баіровою Н.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59383308, відповідно до якої із заявника проводиться стягнення та на належне їй майно накладено арешт.

Судом досліджено витяг з державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 27.06.2019 року, де зазначено, що ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань не значитьс.

Згідно довідки, виданої 26.06.2019 року Управлінням ПФУ Самбірського відділу обслуговування громадян, відомо, що вона знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Самбірського відділу обслуговування громадян та отримує пенсію за віком, яка складає з грудня 2018 року по травень 2019 року 11466,27 грн.

Як вбачається з витягу ЛКК №123 консультативно діагностичного відділення Самбірської центральної районної лікарні від 02.07.2019 року, ОСОБА_1 хворіє з діагнозом: «Остеохондроз п/крижового відділу хребта ускладнений спондильозом, правобічна протрузія диску. Їй протипоказано важка фізична праця, пов`язана з підніманням вантажів, надмірним згинанням, переохолодження».

Отже, заявниця (відповідачка) не може на даний час виконати рішення суду із за хвороби та важкого майнового стану, тобто, існують виняткові обставини, які унеможливлюють виконання рішення суду.

Саме так зазначив Верховний Суд України у п.10 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, вказавши, що суду у вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, керуючись особливим характером обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

З тих підстав, суд вважає помилковим посилання стягувачки (позивачки) на практику рішення Європейського суду з прав людини, як на підставу відмови у задоволенні заяви, де Європейський суд звертає увагу на те, що :

- несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону;

- суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи;

- довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання, а межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом, а тому надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі,оскільки жодні права позивачки на справедливий суд не порушуються, суд лише відтерміновує виконання рішення суду, яке є обов`язковим для виконання, на короткий термін,

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією "Про захист прав та свобод людини", яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод" від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Заявниця (відповідачка) не ухиляється від виконання рішення суду, розуміючи обов`язковість такого виконання, просить із за об`єктивних причин лише відстрочити таке виконання.

А відтак рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконано, а тому існуючі на даний час обставини щодо його невиконання не можуть суперечити основним принципам права, зокрема, щодо порушення принципу юридичної визначеності, не порушують прав стягувача.

З тих підстав суд не приймає посилання позивача на рішення Європейського Суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні. Отже, виконання судового рішення не може відстрочуватися на незаконних підставах, так як, надаючи відстрочку виконання рішення суду, сул лише відтерміновує його виконання у часі, визначаючи нову конкретну, більш пізню, ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю, про що зазначив Верховний Суд у своїй Постанові від 21.02.2019 року по справі № 2-54/08, вказавши, що при розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Відповідно до чинної редакції Цивільного процесуального кодексу України питання розстрочення виконання рішення суду врегульовано статтею 435 ЦПК України.

Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.»

Таким чином, виходячи із заявлених вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, враховуючи обставини, на які посилається заявник (боржник), як на підставу неможливості на даний час виконати рішення суду, не порушуючи права позивача (стягувача) на обов`язкове виконання рішення суду, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, а тому рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року по цивільній справі № 452/3304/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна слід відстрочити на 3 (три) місяці до 26 жовтня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258-260, 435 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відстрочку виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03 жовтня 2017 року задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 03.10.2017 року по цивільній справі № 452/3304/16 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення вартості безпідставно набутого майна до 26.10.2019 року.

На ухвалу можна подати апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом 15-ти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 31.07.2019 року

Суддя